Справа № 127/40020/25
Провадження № 2/127/9568/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

06 травня 2026 року	місто Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Сичука М.М.,
за участі секретаря судового засідання Коровай А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, 

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит №71835215, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 16 000,00 грн строком на 30 днів, а саме з 16.06.2025 року по 15.07.2025 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,25 % щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту та комісією за надання кредиту у розмірі 15 % від суми кредиту, що становить 2 400,00 грн.
Позивач зазначає, що умовами договору передбачено, що у разі порушення строків повернення кредиту позичальнику нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом у розмірі 4 % за кожний день прострочення від суми неповернутого кредиту.
Як вказує позивач, договір кредиту було укладено в електронній формі шляхом підписання його відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора «35440», який було направлено на електронну адресу відповідача: sergo161285@gmail.com, у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію».
Крім того, 14.07.2025 року між первісним кредитором та відповідачем було укладено додаткову угоду №15353019 до договору кредиту, відповідно до якої строк кредитування було продовжено на 29 днів, тобто до 13.08.2025 року, а також змінено розмір процентної ставки з 0,25 % на 1 % на день. Додаткову угоду, за твердженням позивача, відповідач також підписав електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора «61605».
Позивач посилається на те, що ідентифікація відповідача здійснювалася за допомогою системи BankID НБУ через АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим кредитодавцем було отримано персональні дані відповідача, зокрема його електронну адресу та інші анкетні дані. На підтвердження цього до матеріалів справи долучено довідку про ідентифікацію.
У позовній заяві зазначено, що без проходження відповідачем процедури реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця, ідентифікації через систему BankID НБУ, отримання одноразового ідентифікатора та погодження умов кредитування укладення договору було б технічно неможливим.
Позивач вказує, що на виконання умов договору кредитодавець перерахував відповідачу грошові кошти у сумі 16 000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 за посередництвом ТОВ «Європейська платіжна система», що підтверджується платіжною інструкцією №0db42499-5af1-468f-b68b-458fb1ac5d0f від 16.06.2025 року, листом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №19/11/25-20156 від 19.11.2025 року та довідкою ТОВ «Європейська платіжна система» №КД-000005974 від 24.11.2025 року.
Також позивач зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про платіжні послуги» та Постанови НБУ №164 від 29.07.2022 документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів є первинними документами та можуть використовуватися як належні докази здійснення платіжних операцій.
Згідно з поданим розрахунком заборгованості, відповідач частково здійснив погашення кредитної заборгованості на суму 1 160,00 грн, однак належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на час звернення до суду утворилась заборгованість у загальному розмірі 30 760,00 грн, з яких: 16000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 4 680,00 грн – заборгованість за процентами; 2 400,00 грн – заборгованість за комісією; 7 680,00 грн – проценти за понадстрокове користування кредитом. 
Позивач зазначає, що 16.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» було укладено договір факторингу №16/09/25, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача за договором кредиту №71835215 від 16.06.2025 року.
Як зазначено у позовній заяві, відповідно до витягу з реєстру прав вимог №19/11/25-02 від 19.11.2025 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 30 760,00 грн.
Позивач просив суд відкрити провадження у справі та здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, посилаючись на те, що справа є малозначною та ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Одночасно із позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк», а саме інформації щодо належності відповідачу платіжної картки № НОМЕР_1 та виписки по вказаному картковому рахунку за період з 16.06.2025 року по 19.06.2025 року. В обґрунтування клопотання позивач зазначив, що самостійно отримати вказані відомості не має можливості, оскільки вони становлять банківську таємницю у розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність».
Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2026 року позовну заяву ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 16.02.2026 року, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк». 
Представник позивача у заяві від 25.02.2026 просив розглядати справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак подав до суду заяву, до якої долучив копію військового квитка та посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_2 від 25.05.2023 року. 
З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.
На підставі п.п.1-2 ч.3 ст.223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 с.247 ЦПК України). 
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення, а датою ухвалення такого рішення є дата складення повного тексту судового рішення.
Аналогічний підхід щодо застосування зазначених норм процесуального права викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11, в якій зроблено висновок, що у випадку ухвалення рішення за відсутності учасників справи моментом його ухвалення є саме дата складення повного тексту судового рішення, а не дата судового засідання.
Разом з тим, відповідно до частини шостої статті 259 ЦПК України, у випадку якщо у судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складається протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи. Однак у даному випадку, з огляду на неявку всіх учасників справи, суд дійшов висновку про необхідність складення повного тексту рішення без його проголошення у порядку, передбаченому статтею 268 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.
Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. ст. 526, 527, 530, 536, 610, 611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.
Дослідивши матеріали цивільної справи, надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності відповідно до вимог ст. 76–81, 89 ЦПК України, перевіривши доводи позовної заяви, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 16.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит №71835215, відповідно до умов якого кредитодавець надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 16 000,00 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,25 % щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту та комісією у розмірі 15 % від суми кредиту.
З матеріалів справи вбачається, що договір кредиту укладено в електронній формі відповідно до вимог ст.ст. 205, 207, 639 ЦК України та положень Закону України «Про електронну комерцію».
Так, згідно з долученим до матеріалів справи договором кредиту, його підписання відповідачем здійснено шляхом використання одноразового ідентифікатора «35440», направленого на електронну адресу відповідача sergo161285@gmail.com. Крім того, 14.07.2025 року між сторонами укладено додаткову угоду №15353019, якою строк кредитування продовжено до 13.08.2025 року та змінено процентну ставку до 1 % на день, підписану відповідачем одноразовим ідентифікатором «61605».
Наданою позивачем довідкою про ідентифікацію підтверджується, що ідентифікація відповідача проводилась за допомогою системи BankID НБУ через АТ КБ «ПриватБанк», у результаті чого кредитодавцем було отримано персональні дані відповідача, у тому числі його реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані та електронну адресу, на яку надсилались одноразові ідентифікатори для підписання договору та додаткової угоди.
Суд враховує, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором є даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір.
Таким чином, підписання відповідачем договору кредиту та додаткової угоди одноразовими ідентифікаторами свідчить про погодження ним умов кредитування, підтвердження ознайомлення із правилами надання кредиту та прийняття на себе відповідних зобов`язань.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19, у яких зазначено, що договір, укладений в електронній формі із використанням одноразового ідентифікатора, є належним доказом існування договірних правовідносин між сторонами.
Факт надання відповідачу кредитних коштів підтверджується платіжною інструкцією №0db42499-5af1-468f-b68b-458fb1ac5d0f від 16.06.2025 року, листом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №19/11/25-20156 від 19.11.2025 року, довідкою ТОВ «Європейська платіжна система» №КД-000005974 від 24.11.2025 року, відповідно до яких на платіжну картку № НОМЕР_1 було перераховано 16 000,00 грн.
Крім того, на виконання ухвали суду від 14.01.2026 року АТ КБ «ПриватБанк» надало витребувані судом документи та інформацію, якими підтверджено, що платіжна картка № НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , а також підтверджено зарахування 16.06.2025 року на вказаний картковий рахунок грошових коштів у сумі 16 000,00 грн від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».
Таким чином, наданими у справі доказами у їх сукупності підтверджується факт укладення між сторонами договору кредиту, отримання відповідачем кредитних коштів та виникнення у нього обов`язку щодо їх повернення і сплати процентів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, встановлені договором.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику, а позичальник — повернути кредит та сплатити проценти.
Як убачається з розрахунку заборгованості, відповідач належним чином умови договору не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Судом встановлено, що 16.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №16/09/25, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором кредиту №71835215.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимог №19/11/25-02 від 19.11.2025 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача у загальному розмірі 30 760,00 грн, з яких: 16 000,00 грн — заборгованість за тілом кредиту, 4 680,00 грн — заборгованість за процентами, 2 400,00 грн — заборгованість за комісією та 7 680,00 грн — проценти за понадстрокове користування кредитом.
Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог, доказів погашення заборгованості або заперечень щодо розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано.
Подана відповідачем заява та долучені до неї копії військового квитка і посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_2 від 25.05.2023 року самі по собі не спростовують факту укладення між сторонами кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та невиконання ним взятих на себе договірних зобов`язань.
Суд зазначає, що наявність у відповідача статусу військовослужбовця чи учасника бойових дій не є безумовною підставою для звільнення особи від виконання кредитних зобов`язань або автоматичного списання нарахованих процентів за кредитним договором.
Відповідно до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» для застосування передбачених законом гарантій щодо ненарахування штрафних санкцій, пені чи процентів кредитору мають бути надані належні та допустимі докази проходження військової служби у відповідний період, а також підтвердження поширення на особу відповідних пільг саме на час виникнення спірних правовідносин та нарахування платежів.
Разом із тим, відповідачем не подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на момент нарахування спірної заборгованості він проходив військову службу та користувався передбаченими законом пільгами щодо кредитних зобов`язань, не надано довідки з військової частини, наказів про проходження служби, відомостей про період служби чи інших документів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення від сплати процентів або інших платежів.
Крім того, відповідачем не подано відзиву на позовну заяву, заперечень щодо розрахунку заборгованості, клопотань про застосування передбачених законом пільг чи зменшення розміру заборгованості, а також будь-яких обґрунтованих пояснень щодо незгоди із заявленими позовними вимогами.
За таких обставин суд дійшов висновку, що долучені відповідачем копії військового квитка та посвідчення учасника бойових дій не є достатніми та належними доказами для звільнення його від виконання зобов`язань за кредитним договором або від сплати нарахованих процентів, а тому не впливають на правильність вирішення спору по суті.
Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати.
Як убачається з матеріалів справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №579937643.1 від 18.12.2025 року.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України такі витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн надано договір про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи, а також документи, що підтверджують повноваження адвоката.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, обсягом виконаних робіт, витраченим часом, ціною позову та значенням справи для сторони.
Суд враховує характер спірних правовідносин, необхідність підготовки позовної заяви, аналізу документів, формування правової позиції, а також те, що справа хоча і є малозначною, однак потребувала належної юридичної підготовки.
При визначенні розміру відшкодування суд виходить із критеріїв реальності та розумності витрат.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн є документально підтвердженими, співмірними та підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.
Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.
На підставі викладеного та керуючись ст. .16, 257, 258, 526, 527, 530, 1049, 1050 ЦК України, ст. 19, 27, 83, 175, 274-275, 280-282 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» заборгованість за договором кредиту №71835215 від 16.06.2025 року у загальному розмірі 30 760 (тридцять тисяч сімсот шістдесят) грн 00 коп., з яких: 16 000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 4680,00 грн – заборгованість за процентами; 2 400,00 грн – заборгованість за комісією; 7 680,00 грн – заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн 00 коп.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідач, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його переглядякщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», код ЄДРПОУ 44280974, місцезнаходження: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3;
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складено 11.05.2026.

Суддя: