Справа № 2-3121/2010 р.
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2010 року 
м.Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Єлізаренко І.А.,
секретаря Кравченко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайоного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 28.07.1984 року. Шлюб зареєстровано у відділі РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №143. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ними остаточно припинені з 1990 року тому, що не знаходять взаємного порозуміння. Спільного господарства не ведуть. Оскільки шлюбні відносини між ними остаточно припинені, між ними відсутні почуття поваги один до одного, кожен мас особисте життя та свої інтереси, тому вважає, що сім`я розпалася остаточно і просить шлюб розірвати.
Позивач в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву з проханням справу слухати у його відсутність, позов підтримує і згоден на винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення про вручення судової повістки (а. с. 21). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Встановлено судом і підтверджується матеріалами справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.07.1984 року. Шлюб зареєстрований у відділі РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №143 (а. с. 16). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.
Як зазначив в позовній заяві позивач вони з відповідачем не проживають однією сім`єю з 1990 року і з цього часу шлюбні відносини між ними остаточно припинені. Спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки між ними відсутні почуття любові та поваги один до одного. Спору щодо поділу майна не має.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
З огляду на вищевикладене суд вважає, що між сторонами сім`я не збереглася і подальше проживання не можливе. Подружжя втратили один до одного почуття любові та поваги, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню і шлюб зареєстрований 28.07.1984 року у відділі РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №143 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ), від якого неповнолітніх дітей не має повинно бути розірвано. 
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 110, 111, 112 СК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 28.07.1984 року у відділі РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №143, від якого неповнолітніх дітей не має розірвати.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд на протязі в 10 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя І.А.Єлізаренко