КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2026 року м. Київ №320/60259/24
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в електронній формі у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя , Конкурсної комісії для проведення конкурсу на зайняття посади, третя особа: Національне агентство України з питань державної служби про зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" звернулась ОСОБА_1 з позовом до Вищої ради правосуддя , Конкурсної комісії для проведення конкурсу на зайняття посади, у якому просить суд:
- визнати протиправною дію Вищої ради правосуддя щодо використання проблемного програмного забезпечення PSYMETRICS (Psymetrics), що призвело до порушення умов та порядку проведення конкурсу, що істотно вплинути на результати позивача 27.09.2024; 
- визнати протиправною дію Вищої ради правосуддя щодо часткового втручання в приватне життя позивача шляхом заборони використання під час тестування паперу для нотаток та ручки; 
- визнати конкурс на зайняття посади керівника служби дисциплінарних інспекторів, оголошений 18 липня 2024 року, таким, що проведений з порушенням вимог Конституції України, Закону України «Про Вищу раду правосуддя»; 
- скасувати рішення Конкурсної комісії для проведення конкурсу на зайняття посади керівника служби дисциплінарних інспекторів та його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя про затвердження переліку переможців з числа кандидатів на посаду керівника Служби дисциплінарних інспекторів від 13 листопада 2024.
Позивач обґрунтовує позов тим, що конкурс на зайняття посади керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя проведено з істотними порушеннями Конституції України, Закону України «Про Вищу раду правосуддя», Закону України «Про державну службу» та принципів відкритості, прозорості й рівного доступу до державної служби. Позивач зазначає, що 18.07.2024 Вищою радою правосуддя було оголошено повторний конкурс на зайняття посади керівника служби дисциплінарних інспекторів — заступника керівника секретаріату ВРП. 02.08.2024 нею подано заяву та пакет документів для участі у конкурсі. На думку позивача, конкурс проведено із порушенням вимог статті 29-4 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», оскільки конкурсна комісія затвердила єдиний Порядок проведення конкурсу одночасно для керівника служби дисциплінарних інспекторів, його заступника та дисциплінарних інспекторів, тоді як закон, на переконання позивача, передбачає необхідність затвердження окремих порядків проведення конкурсу для різних посад. Також позивач вказує, що інформація про проведення конкурсу була розміщена лише на веб-сайті Вищої ради правосуддя та не була оприлюднена на офіційному веб-сайті Національне агентство України з питань державної служби, що, на її думку, свідчить про порушення вимог законодавства про державну службу та принципу відкритості конкурсу. Позивач зазначає, що 27.09.2024 брала участь у тестуванні когнітивних навичок, яке проводилося із застосуванням програмного забезпечення PSYMETRICS (Psymetrics). Тестування складалося з трьох блоків: тестування на абстрактне мислення, числове мислення та вербальне мислення. За результатами тестування позивач отримала 88 балів за загальний тест, 85 балів за математичний тест та 91 бал за вербальний тест. Позивач вважає, що використане програмне забезпечення містило помилки, зокрема у математичному блоці тестування, що призвело до неправильного визначення результатів та негативно вплинуло на її рейтинг у конкурсі. Позивач стверджує, що тестові завдання містили помилки та некоректні алгоритми оцінювання відповідей, унаслідок чого результати тестування не можуть вважатися об`єктивними та достовірними. Крім того, позивач зазначає, що під час проходження тестування конкурсною комісією було заборонено використовувати папір для нотаток та ручки, а тестування не розпочиналося до моменту, поки всі учасники не прибрали папір та письмове приладдя зі столів. На думку позивача, така заборона є незаконним втручанням у її приватне життя та обмеженням права на доступ до професії. Позивач посилається на статті 22, 32, 34, 41, 54 та 64 Конституції України, а також на статтю 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ, зазначаючи, що право на професійну діяльність і доступ до посади охоплюються поняттям «приватне життя». На її переконання, обмеження у використанні паперу та ручки під час тестування не були передбачені законом та не були необхідними у демократичному суспільстві. Позивач також зазначає, що після оприлюднення 03.10.2024 результатів тестування когнітивних навичок її не було допущено до наступних етапів конкурсу у зв`язку із недостатнім рейтингом. У зв`язку з цим вона звернулась зі скаргою до НАДС, однак отримала відповідь про відсутність у НАДС повноважень щодо розгляду таких скарг. Надалі Вища рада правосуддя також повідомила позивача, що не наділена повноваженнями щодо перегляду рішень конкурсної комісії. Позивач вважає, що вказані порушення істотно вплинули на результати конкурсу та призвели до порушення її права на рівний доступ до державної служби і справедливу конкурсну процедуру. 
Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Вища рада правосуддя у поданому відзиві проти задоволення позову заперечила та зазначила, що конкурс проведено відповідно до вимог Конституції України, Закону України «Про Вищу раду правосуддя» та затверджених конкурсною комісією локальних актів. Відповідач зазначає, що після набрання чинності Законом України від 06.09.2023 № 3378-IX було запроваджено спеціальний порядок формування служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя. Відповідно до пунктів 23-11 – 23-13 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Вищу раду правосуддя» конкурс на відповідні посади проводить спеціально утворена конкурсна комісія. Відповідач вказує, що рішенням Вищої ради правосуддя від 07.12.2023 №1235/0/15-23 було утворено конкурсну комісію для проведення конкурсу на зайняття посад керівника служби дисциплінарних інспекторів, його заступника та дисциплінарних інспекторів. Вища рада правосуддя наголошує, що конкурсна комісія діє самостійно та незалежно, а ВРП лише забезпечує організаційно-технічний супровід її діяльності. Відповідач зазначає, що саме конкурсна комісія, а не Вища рада правосуддя, проводить тестування когнітивних навичок, визначає його результати та приймає рішення щодо рейтингу кандидатів. Відповідач заперечує твердження позивача щодо необхідності застосування Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №246, зазначаючи, що зазначений Порядок не регулює питання проведення конкурсу на посаду керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя. На думку відповідача, правове регулювання спірного конкурсу здійснюється виключно Законом України «Про Вищу раду правосуддя», спеціальними перехідними положеннями та Порядком проведення конкурсу, затвердженим конкурсною комісією 02.04.2024 зі змінами від 10.09.2024. Відповідач також зазначає, що тестування когнітивних навичок прямо передбачене Порядком проведення конкурсу та є одним із етапів оцінювання кандидатів. Використання програмного забезпечення PSYMETRICS, на думку відповідача, не суперечить вимогам законодавства та здійснювалося в межах дискреційних повноважень конкурсної комісії. Відповідач посилається на практику Верховного Суду щодо дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень та зазначає, що суд не вправі підміняти конкурсну комісію у питаннях оцінювання кандидатів або втручатися у її дискрецію за відсутності очевидних порушень закону. Крім того, Вища рада правосуддя заперечує твердження про незаконне втручання у приватне життя позивача шляхом заборони використання паперу та ручки під час тестування, зазначаючи, що порядок проведення тестування був однаковим для всіх учасників конкурсу та спрямованим на забезпечення рівності умов проходження тестування. 
Національне агентство України з питань державної служби у поданих поясненнях зазначило, що не підтримує позовні вимоги та вважає їх необґрунтованими. Третя особа вказує, що конкурс на зайняття посади керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя має спеціальне правове регулювання та проводиться відповідно до Закону України «Про Вищу раду правосуддя», а не відповідно до загального Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №246. НАДС зазначає, що Законом України №3378-IX розділ XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» було доповнено пунктом 14-1, відповідно до якого конкурс на зайняття посади керівника служби дисциплінарних інспекторів тимчасово проводить спеціально утворена конкурсна комісія Вищої ради правосуддя. Третя особа звертає увагу, що конкурсна комісія 02.04.2024 затвердила спеціальний Порядок проведення конкурсу на зайняття відповідних посад, до якого 10.09.2024 були внесені зміни. Саме цей Порядок підлягав застосуванню під час проведення конкурсу. НАДС зазначає, що тестування когнітивних навичок передбачене розділом V Порядку проведення конкурсу та включає вербальний, математичний і абстрактно-логічний блоки. Таке тестування проводиться з метою встановлення загального інтелектуального рівня кандидатів та оцінювання їхнього потенціалу для виконання функцій дисциплінарних інспекторів. Третя особа також зазначає, що питання визначення результатів тестування та оцінювання кандидатів належать до дискреційних повноважень конкурсної комісії, а тому не можуть бути предметом підміни судом відповідних оціночних рішень. 
Позивачем подано клопотання про витребування доказів, у якому остання просить суд витребувати у Вища рада правосуддя з особової справи кандидата на посаду керівника Служби дисциплінарних інспекторів документи, пов`язані із проведенням спеціальної перевірки стосовно ОСОБА_1 . 
Зокрема, позивач просить витребувати: запити про перевірку відомостей щодо кандидата на посаду, які Секретаріатом Вищої ради правосуддя направлялись до державних органів; інформацію та відповіді, отримані Вищою радою правосуддя від Державної судової адміністрації України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Національного агентства з питань запобігання корупції, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти і науки України, Державної реєстраційної служби України; матеріали, що стосуються результатів спеціальної перевірки позивача як кандидата на посаду керівника Служби дисциплінарних інспекторів ВРП. 
обґрунтування клопотання позивач зазначає, що Вища рада правосуддя у додаткових поясненнях повідомила про відсутність сформованої довідки за результатами спеціальної перевірки стосовно позивача у зв`язку з недопущенням її до наступного етапу конкурсу. Разом із тим позивач вказує, що Секретаріатом Вищої ради правосуддя все ж здійснювались дії щодо організації та проведення спеціальної перевірки, а саме направлялись відповідні запити до державних органів.
Позивач вважає, що витребувані документи можуть підтвердити дотримання або недотримання відповідачем порядку проведення конкурсу, передбаченого статтею 29-4 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», а також підтвердити обставини проведення спеціальної перевірки щодо неї як кандидата на посаду. 
Розглянувши заявлене клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи.
За змістом частини другої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд зазначає, що предметом спору у даній справі є правомірність дій та рішень відповідачів під час проведення конкурсу на зайняття посади керівника Служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, зокрема щодо організації тестування когнітивних навичок, використання програмного забезпечення PSYMETRICS, дотримання порядку проведення конкурсу та правомірності рішення конкурсної комісії про визначення переможців конкурсу.
Водночас обставини проведення спеціальної перевірки стосовно позивача, а також документи щодо направлення запитів до державних органів у межах такої перевірки не стосуються предмета доказування у цій справі та не впливають на вирішення питання щодо правомірності оскаржуваних дій і рішень відповідачів.
Крім того, як убачається з пояснень відповідача, довідка за результатами спеціальної перевірки стосовно позивача фактично не формувалась у зв`язку з тим, що позивач не була допущена до наступних етапів конкурсу. 
Суд також враховує, що витребування всієї сукупності документів щодо проведення спеціальної перевірки фактично спрямоване на збирання доказів, які не мають безпосереднього значення для вирішення даного спору, а тому не відповідає критеріям належності та допустимості доказів у розумінні статей 73– 74 КАС України.
За таких обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого клопотання та відсутність підстав для витребування зазначених документів.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
07.12.2023 Вища рада правосуддя ухвалила рішення №1235/0/15-23 «Про утворення конкурсної комісії для проведення конкурсу на зайняття посади керівника служби дисциплінарних інспекторів та його заступника, дисциплінарного інспектора». 
02.04.2024 конкурсною комісією було затверджено Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника служби дисциплінарних інспекторів та його заступника, дисциплінарного інспектора служби дисциплінарних інспекторів ВРП. 10.09.2024 до зазначеного Порядку внесено зміни.
18.07.2024 Вища рада правосуддя оголосила повторний конкурс на зайняття посади керівника служби дисциплінарних інспекторів — заступника керівника секретаріату Вищої ради правосуддя. Інформацію про конкурс було розміщено на офіційному веб-сайті ВРП.
02.08.2024 ОСОБА_1 подала заяву та пакет документів для участі у конкурсі шляхом направлення їх на електронну адресу конкурсної комісії. 
02.09.2024 конкурсна комісія затвердила перелік осіб, допущених та не допущених до участі у конкурсі на зайняття посади керівника служби дисциплінарних інспекторів. Позивача було допущено до участі у конкурсі. 
18.09.2024 позивач отримала повідомлення на електронну пошту про проведення 27.09.2024 тестування когнітивних навичок у приміщенні UBI Конференц Хол за адресою: м. Київ, вул. Дорогожицька, 8. 
27.09.2024 відбулося тестування когнітивних навичок кандидатів із використанням програмного забезпечення PSYMETRICS (Psymetrics). Тестування складалося з трьох блоків: абстрактне мислення, числове мислення та вербальне мислення.
За результатами тестування ОСОБА_1 отримала: 88 балів за тестування на абстрактне мислення; 85 балів за математичний тест; 91 бал за вербальний тест. 
03.10.2024 на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя були оприлюднені результати тестування когнітивних навичок та рейтинг кандидатів. За результатами рейтингу позивач не була допущена до наступних етапів конкурсу. 
03.10.2024 позивач звернулась зі скаргою до НАДС, у якій зазначала про порушення порядку проведення конкурсу, помилки у математичному тестуванні та порушення її прав під час проходження тестування. 
01.11.2024 НАДС надало відповідь №10860/20.1-24, у якій повідомило про відсутність повноважень щодо розгляду скарг учасників конкурсу на посади служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя. 
14.11.2024 Вища рада правосуддя надала позивачу відповідь №31289/0/9-24, у якій зазначила, що Порядок проведення конкурсу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №246, не підлягає застосуванню до спірного конкурсу, а Вища рада правосуддя не має повноважень переглядати рішення конкурсної комісії. 
13.11.2024 конкурсною комісією затверджено перелік переможців конкурсу на посаду керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя.
Вважаючи дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернулась до суду з цим позовом. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до приписів частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також їх посадові та службові особи зобов`язані здійснювати свої повноваження виключно на підставі, у межах компетенції та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. 
Правові, організаційні та функціональні засади державної служби врегульовані Законом України «Про державну службу» № 889-VIII, який визначає механізми забезпечення професійної, політично нейтральної, ефективної та орієнтованої на потреби суспільства державної служби, а також гарантує реалізацію громадянами України права на рівний доступ до державної служби з урахуванням їх професійних якостей, компетентності та особистих досягнень. 
Згідно із положеннями частин першої та четвертої статті 5 Закону № 889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної служби. Водночас законодавець окремо визначив, що специфіка проходження державної служби у системі правосуддя регулюється спеціальним законодавством у сфері судоустрою та статусу суддів. 
Судом встановлено, що правове регулювання спірних правовідносин здійснюється, насамперед, Законом України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя».
Так, положеннями частини третьої статті 29-2 та частини першої статті 29-3 Закону № 1798-VIII передбачено, що дисциплінарні інспектори Вищої ради правосуддя призначаються на посади строком на п`ять років за результатами відкритого конкурсу, проведення якого здійснюється у порядку, визначеному законодавством про державну службу, з урахуванням спеціальних особливостей, передбачених Законом № 1798-VIII та Положенням про службу дисциплінарних інспекторів. Аналогічний порядок законодавець встановив і щодо призначення керівника служби дисциплінарних інспекторів, який одночасно є заступником керівника секретаріату Вищої ради правосуддя. 
Крім того, частиною п`ятою статті 29 Закону № 1798-VIII визначено, що відповідна Комісія здійснює повноваження Комісії з питань вищого корпусу державної служби у питаннях державної служби в системі правосуддя. 
Суд враховує, що Законом України від 06 вересня 2023 року № 3378-IX «Про внесення змін до Закону України “Про судоустрій і статус суддів” та деяких законів України щодо зміни статусу та порядку формування служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя» законодавцем запроваджено спеціальний, тимчасовий порядок проведення конкурсу на відповідні посади.
Зокрема, розділ XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» було доповнено пунктом 14-1, яким визначено, що тимчасово конкурс на зайняття посади керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя проводить конкурсна комісія, утворена Вищою радою правосуддя відповідно до пункту 23-11 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Вищу раду правосуддя». 
Положеннями пункту 23-11 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1798-VIII встановлено, що протягом семи років з дня набрання чинності Законом № 3378-IX конкурс на посади керівника служби дисциплінарних інспекторів, його заступника та дисциплінарних інспекторів проводиться конкурсною комісією, яка утворюється Вищою радою правосуддя та функціонує з урахуванням спеціальних процедурних особливостей, визначених законодавством. 
Також законодавством передбачено особливий порядок формування такої конкурсної комісії. Вища рада правосуддя формує її у складі шести осіб, три з яких призначаються за пропозиціями міжнародних та іноземних організацій, що надають Україні міжнародну технічну допомогу у сфері судової реформи та протидії корупції. 
Відповідно до частин дев`ятої та десятої статті 29-4 Закону № 1798-VIII конкурсна комісія уповноважена затверджувати порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника служби дисциплінарних інспекторів, а також порядок проведення конкурсу на посади його заступника та дисциплінарних інспекторів. 
При цьому частина одинадцята статті 29-4 Закону № 1798-VIII визначає перелік обов`язкових складових такого Порядку, до яких належать: умови проведення конкурсу, порядок розгляду документів кандидатів, етапи оцінювання, механізм проведення відповідних етапів, а також методи оцінювання кандидатів. 
Судом встановлено, що 02 квітня 2024 року конкурсною комісією було ухвалено рішення про затвердження Порядку проведення конкурсу на зайняття посади керівника служби дисциплінарних інспекторів та його заступника, дисциплінарного інспектора служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, до якого 10 вересня 2024 року внесено відповідні зміни. 
Таким чином, спірний конкурс проводився відповідно до спеціального законодавчого регулювання, встановленого Законом № 1798-VIII, а не на підставі загального Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 246. 
З огляду на викладене суд погоджується з доводами відповідача та третьої особи про те, що посилання позивача на порушення Порядку № 246 є помилковими, оскільки зазначений нормативно-правовий акт не регулює процедуру проведення конкурсу на посаду керівника служби дисциплінарних інспекторів — заступника керівника секретаріату Вищої ради правосуддя. 
Частиною першою статті 29-4 Закону № 1798-VIII визначено, що конкурс на зайняття відповідних посад проводиться відкрито та прозоро і включає декілька послідовних етапів, зокрема: ухвалення рішення про оголошення конкурсу, прийняття документів кандидатів, розгляд поданих матеріалів, проведення спеціальної перевірки, тестування, вирішення ситуаційних завдань, співбесіди та визначення переможців конкурсу. 
Судом встановлено, що рішенням Вищої ради правосуддя від 07 грудня 2023 року №1235/0/15-23 було утворено конкурсну комісію для проведення конкурсу на зайняття посади керівника служби дисциплінарних інспекторів та його заступника, дисциплінарного інспектора. 
Розділом V затвердженого Порядку передбачено проведення тестування когнітивних навичок кандидатів. Таке тестування включає вербальний, математичний та абстрактно-логічний блоки та спрямоване на визначення загального рівня інтелектуальних здібностей кандидатів, а також оцінювання їх потенційної здатності виконувати завдання, покладені на службу дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя. 
Також Порядком визначено процедуру та умови проходження тестування когнітивних навичок кандидатами на зайняття відповідних посад. 
Відповідно до частин п`ятнадцятої та вісімнадцятої статті 29-4 Закону № 1798-VIII за результатами проведення конкурсу конкурсна комісія ухвалює мотивоване рішення про затвердження переліку переможців конкурсу та передає відповідні кандидатури Вищій раді правосуддя для подальшого розгляду. Після цього Вища рада правосуддя проводить відкриті співбесіди з переможцями конкурсу та ухвалює обґрунтоване рішення про призначення або відмову у призначенні кандидатів на відповідні посади. 
Оцінюючи доводи сторін щодо меж судового контролю за діяльністю конкурсної комісії, суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постанові від 30 березня 2021 року у справі №400/1825/20, а також у постановах від 23 травня 2018 року у справі №825/602/17 та від 22 серпня 2018 року у справі №826/10548/17, у яких наголошено на дискреційному характері повноважень суб`єктів владних повноважень та неприпустимості підміни судом відповідного органу державної влади при здійсненні ним власних оціночних функцій. 
Верховний Суд у зазначених рішеннях звернув увагу, що дискреційні повноваження передбачають можливість суб`єкта владних повноважень самостійно обирати один із декількох допустимих законом варіантів поведінки чи рішення. Завдання адміністративного суду при цьому полягає виключно у перевірці дотримання принципу законності, а не у повторному оцінюванні доцільності або ефективності рішень відповідного органу. 
Також Верховний Суд наголосив, що адміністративний суд не вправі перебирати на себе функції органу державної влади або втручатися у сферу його дискреційних повноважень поза межами контролю за дотриманням вимог закону. 
Аналогічна правова позиція міститься й у практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях у справах «Klass and Others v. Germany», «Fadeyeva v. Russia», «Cumpгnг and Mazгre v. Romania», де наголошено, що суд при здійсненні контрольної функції не повинен підміняти компетентні державні органи власною оцінкою чи баченням відповідних питань. 
Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про порушення конкурсною комісією встановленої законом процедури проведення конкурсу або про порушення прав позивача під час його проведення.
Суд критично оцінює доводи позивача щодо нібито порушення її конституційних прав у зв`язку із забороною використання під час тестування паперу для нотаток та письмового приладдя.
Як убачається з матеріалів справи, проведення тестування когнітивних навичок здійснювалось відповідно до Порядку проведення конкурсу, затвердженого конкурсною комісією, який визначав єдині правила та умови проходження тестування для всіх кандидатів без винятку. Встановлені організаторами конкурсу правила щодо порядку проходження тестування, у тому числі обмеження використання сторонніх предметів, застосовувались однаковою мірою до всіх учасників конкурсу та були спрямовані на забезпечення доброчесності, самостійності та об`єктивності оцінювання результатів тестування.
Суд зазначає, що конкурсна комісія, реалізовуючи надані їй законом повноваження щодо організації та проведення конкурсу, мала право визначати процедуру проходження окремих етапів оцінювання кандидатів, зокрема умови проведення тестування когнітивних навичок, якщо такі умови є однаковими для всіх учасників та не суперечать вимогам закону.
Сам по собі факт встановлення правила про заборону використання паперу для нотаток та ручки під час проходження комп`ютерного тестування не свідчить про обмеження чи порушення конституційних прав позивача.
Суд не вбачає, яким саме чином відповідне процедурне обмеження могло порушити гарантовані Конституцією України права позивача, зокрема право на працю, право на доступ до державної служби чи право на повагу до приватного життя.
Посилання позивача на статті 22, 32, 34, 41, 54 та 64 Конституції України, а також на статтю 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає необґрунтованими, оскільки спірні правовідносини стосуються виключно організаційних умов проходження конкурсного тестування, а не втручання держави у приватне чи сімейне життя особи.
При цьому суд враховує, що тестування когнітивних навичок проводилось у спеціально обладнаному приміщенні із використанням програмного забезпечення та мало на меті оцінювання інтелектуальних, логічних та аналітичних здібностей кандидатів у стандартизованих умовах.
Встановлення однакових правил проходження тестування для всіх учасників конкурсу, зокрема щодо заборони використання додаткових предметів, було спрямоване на забезпечення рівності учасників конкурсу, унеможливлення стороннього впливу на результати тестування та дотримання принципів об`єктивності і прозорості конкурсної процедури.
Суд також враховує, що позивач добровільно взяла участь у конкурсній процедурі, була обізнана з умовами проведення тестування та фактично погодилась із правилами його проходження.
Будь-яких доказів того, що встановлені конкурсною комісією умови тестування носили дискримінаційний характер, були спрямовані персонально проти позивача або поставили її у нерівне становище порівняно з іншими кандидатами, матеріали справи не містять.
Крім того, позивачем не доведено, що саме відсутність можливості використовувати папір для нотаток та ручку об`єктивно вплинула на результати її тестування чи позбавила її можливості належним чином пройти відповідний етап конкурсу.
За таких обставин суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо порушення її конституційних прав унаслідок заборони використання паперу та ручки під час тестування є припущеннями, не підтверджуються належними доказами та не свідчать про протиправність дій відповідачів.
Суд також надає оцінку доводам позивача щодо протиправності використання під час проведення тестування когнітивних навичок програмного забезпечення PSYMETRICS (Psymetrics).
Як убачається з матеріалів справи, тестування когнітивних навичок було одним із етапів конкурсної процедури та проводилось відповідно до Порядку проведення конкурсу, затвердженого конкурсною комісією. Вказаний Порядок передбачав проведення тестування із застосуванням відповідного програмного забезпечення для оцінювання вербальних, математичних та абстрактно-логічних здібностей кандидатів.
Суд зазначає, що законодавством не встановлено вичерпного переліку програмних продуктів або технічних засобів, які повинні використовуватись під час проведення конкурсного оцінювання кандидатів на посади державної служби у системі правосуддя.
Натомість визначення конкретного способу проведення тестування, а також вибір технічного інструменту для його реалізації належить до дискреційних повноважень конкурсної комісії як спеціально уповноваженого органу, відповідального за проведення конкурсу.
При цьому суд враховує, що програмне забезпечення PSYMETRICS застосовувалось однаково щодо всіх кандидатів, які брали участь у відповідному етапі конкурсу, а сама процедура тестування була стандартизованою та уніфікованою для всіх учасників.
Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували технічну несправність, некоректність роботи програмного забезпечення або наявність системних помилок у його функціонуванні.
Посилання позивача на ймовірну неправильність окремих математичних завдань, некоректність алгоритмів оцінювання чи недостовірність результатів тестування ґрунтуються виключно на суб`єктивному сприйнятті результатів власного тестування та не підтверджені жодними експертними висновками, технічними дослідженнями, аудитом програмного забезпечення або іншими об`єктивними доказами.
Суд звертає увагу, що відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України саме на позивача покладається обов`язок доведення тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.
Водночас будь-яких доказів того, що використання програмного забезпечення PSYMETRICS призвело до викривлення результатів тестування саме позивача або поставило її у нерівні умови порівняно з іншими кандидатами, матеріали справи не містять.
Крім того, позивач не надала доказів того, що результати тестування інших учасників конкурсу були визначені за іншими правилами або із застосуванням іншого програмного забезпечення.
Суд також враховує, що оцінювання когнітивних здібностей кандидатів за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення саме по собі не суперечить принципам відкритості, прозорості та рівності конкурсної процедури.
Використання електронного тестування є поширеним способом оцінювання кандидатів під час проведення конкурсних процедур та спрямоване на забезпечення автоматизованого, стандартизованого та неупередженого визначення результатів тестування.
Фактично доводи позивача у цій частині зводяться до незгоди із власним результатом проходження тестування та оцінкою її когнітивних здібностей конкурсною комісією.
Разом з тим адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження конкурсної комісії та здійснювати повторне оцінювання професійних чи тестових результатів кандидатів за відсутності доведених порушень процедури проведення конкурсу.
Аналогічний підхід неодноразово висловлювався Верховним Судом, який наголошував, що судовий контроль у справах, пов`язаних із проведенням конкурсних процедур, полягає у перевірці дотримання встановленої законом процедури, а не у підміні судом дискреційних повноважень конкурсного органу.
За таких обставин суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо протиправності використання програмного забезпечення PSYMETRICS є необґрунтованими та не підтверджуються належними і допустимими доказами.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Проте, позивачем не було доведено суду обґрунтованості позовних вимог, а також не спростовано доводів відповідача.
Беручи до уваги обставини даної справи у сукупності з наведеними нормами законодавства, а також те, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України при прийнятті оскаржуваних рішень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача.
У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог питання щодо розподілу судових витрат у даній справі щодо судового збору не вирішується.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Відмовити у задоволенні адміністративного позову. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.