ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" квітня 2026 р. м. Київ
Справа № 911/1674/25 

Господарський суд Київської області у складі:
судді Ейвазової А.Р., 
за участі секретаря судового засідання Стаднік Є.О., розглянувши у судовому засіданні справу за позовом заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Ставищенської селищної ради, Північного офісу Держаудитслужби до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнафта-Постач», Відділу освіти Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області про визнання недійсним додаткових угод, стягнення 235 630,80грн, за участі представників:

прокурора - Кузнецова К.В. (прокурор відділу);
позивача 1- не з`явилися;
позивача 2 -  не з`явилися;
відповідача 1 - Михалевич М.М. (довіреність від 02.02.2026 №7);
відповідача  2- не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Ставищенської селищної ради (далі - позивач 1, Ставищенська СР), Північного офісу Держаудитслужби (далі - позивач 2, Північний офіс Держаудитслужби) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнафта-Постач» (далі - відповідач 1, ТОВ «Укрнафта-Постач»), Відділу освіти Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області (далі - відповідач 2, ВО Ставищенської СР) та просить суд:
- визнати недійсною додаткову угоду №1 від 29.08.2023 до договору про закупівлю товару від 18.07.2023 №130, укладену між ВО Ставищенської СР та ТОВ «Укрнафта-Постач» (далі - спірна додаткова угода №1);
- визнати недійсною додаткову угоду №2 від 30.08.2023 до договору про закупівлю товару від 18.07.2023 №130, укладену між ВО Ставищенської СР та ТОВ «Укрнафта-Постач» (далі - спірна додаткова угода №2);
- стягнути з ТОВ «Укрнафта-Постач» на користь Ставищенської СР безпідставно збережені кошти в сумі 235 630,80грн.
В обґрунтування заявлених вимог прокурор посилається на те, що сторони погодили всі істотні умови договору, зокрема, ціну товару, однак всупереч умовам договору шляхом укладення відповідачами спірної додаткової угоди №1, протиправно збільшили загальну суму договору та ціну товару, оскільки відповідач 2 не передав відповідачу 1 талони на пальне всупереч п.3.1 договору, та за ціною, визначеною договором, не поставив жодної одиниці товару на умовах договору після його укладення. Окрім того, прокурор вважає спірну додаткову угоду №2 недійсною, оскільки її укладено відповідачами без підтвердження коливання цін на ринку, всупереч п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі». Враховуючи, що на підставі спірних додаткових угод надмірно сплачено 235 630,80грн, прокурор просить повернути їх Ставищенській СР, т.я. фінансування відповідної угоди здійснювалось за рахунок бюджету Ставищенської територіальної громади (т.1 а.с.1-40).
Необхідність подання відповідного позову в інтересах держави мотивована прокурором не вжиттям заходів після повідомлення прокурора про виявлені порушення: позивачем 1, що представляє відповідну територіальну громаду, якій заподіяно збитків внаслідок збільшення вартості товару за договором; позивачем 2, який здійснює контроль за використанням бюджетних коштів у спірних правовідносинах. 
Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.06.2025: відкрито провадження у даній справі за відповідним позовом; вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 14.07.2025 о 14:30; визнано явку прокурора та сторін обов`язковою; встановлено строк для подання відповідачами відзиву на позов (т.1 а.с.234-236).
Відповідна ухвала доставлена до електронного кабінету прокурора та сторін 12.06.2025 о 13:26, про що свідчать довідки про доставку електронного листа (т.1 а.с.237-241).
Ухвала суду, як вбачається із змісту п.1 ч.1 ст.232 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), є видом судового рішення.
В силу п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Таким чином, відповідна ухвала вважається врученою прокурору та сторонам 12.06.2025.
01.07.2025 через систему «Електронний суд», з пропущенням встановленого судом строку, відповідач 1 - ТОВ «Укрнафта-Постач» подав відзив на позов, у якому просить у задоволенні позову відмовити повністю (т.1 а.с.242-245).
Заперечуючи щодо заявленого позову, відповідач 1 посилається на те, що:
- спрямованість діяльності відповідача 1 на отримання прибутку є законною й не може ставитися під сумнів контролюючими або правоохоронними органами, а ПДВ не є умовою про ціну, оскільки не встановлюється сторонами, а визначається законодавством;
- укладення спірної додаткової угоди №2 зумовлено зміною кон`юнктури ринку нафтопродуктів та значним коливанням ціни на пальне, що відповідає діючому законодавству. 
Також, до змісту поданого відзиву включено клопотання про поновлення строку на його подання, в обґрунтування якого відповідач 1 посилається на неможливість у визначений строк подати відзив з причин перебування представника у період з 25.06.2025 по 29.06.2025 на лікарняному, на підтвердження чого надано медичний висновок від 25.06.2025 №1111-Р6СР-АР77-С6ЗР про тимчасову непрацездатність (т.1 а.с.250).
10.07.2025 від прокурора, до встановлення судом строку на підставі ч.4 ст.166 ГПК України та у порядку, визначеному п.12 ч.2 ст.182 ГПК України, для подання відповідної заяви по суті, через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив (т.2 а.с.1-6), у якій прокурор спростовує доводи відзиву та вказує, що:
- ставки податків у момент укладення договору та додаткової угоди №1 не змінювались, тому підстав для збільшення ціни не було;
- бездіяльність відповідача 1 при укладені договору та виконанні зобов`язань за ним є недобросовісною, оскільки відповідач 2, визнаючи відповідача 1 переможцем закупівлі та укладаючи з ним договір, розраховував на постачання нафтопродуктів за ціною, що визначена умовами договору; 
- відповідач не надає розрахунків збільшення ціни за одиницю товару через зміни ставок ПДВ чи акцизного податку, тому не доведено пропорційності збільшення ціни на товар саме у зв`язку із зміною ставок ПДВ чи акцизного податку;
- укладення оспорюваних додаткових угод відбулося з порушенням Закону України «Про публічні закупівлі» та призвело до суттєвого збільшення ціни за одиницю товару - на 12,95%;
- експерт Київської ТПП не застосовував офіційних даних ані державної статистики, ані органів влади, а лише відобразив інформацію, отриману на сайті приватного суб`єкта господарювання, а тому такий документ не підтверджує дійсне коливання цін на ринку.
Також 10.07.2025 через систему «Електронний суд» від прокурора надійшли заперечення на клопотання відповідача 1 про поновлення строку на подання відзиву на позов. Прокурор заперечував щодо задоволення відповідного клопотання, оскільки строк для подання відзиву встановлений судом, а, отже, не може бути поновленим, а може бути лише продовженим судом за заявою сторони, поданою до закінчення такого строку. Окрім того, прокурор вважав наведені обставини пропуску строку такими, що не є поважними (т.2 а.с.13-16). 
Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.07.2025: відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Укрнафта-Постач», яка включена до тексту відзиву на позов (вх.№9237/25 від 01.07.2025), про поновлення строку для подання відзиву; продовжено ТОВ «Укрнафта-Постач» строк для подання відзиву та прийняти його; прийнято відповідь на відзив ТОВ «Укрнафта-Постач», що надійшла від прокурора до встановлення строку для подання відповідної заяви по суті (вх. №9668/25 від 10.07.2025); встановлено відповідачу - ТОВ «Укрнафта-Постач» строк для подання заперечення та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується заперечення, а також доказів направлення копії заперечення та доданих до нього документів іншим учасникам справи; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 13.08.2025 о 14:00; визнано явку учасників обов`язковою (т.2 а.с.38-42). 
16.07.2025 (сформовано в системі «Електронний суд» 15.07.2025) від позивача 2 - Північного офісу Державдитслужби надійшло клопотання, до якого долучені пояснення по суті спору (т.2 а.с.48-50; 53-56). У поясненнях позивач 2 повідомляє, що наділений законодавцем повноваженнями на здійснення моніторингу публічних закупівель, однак моніторинг та процедура закупівлі UA-2023-06-14-012924-а не проводились.
25.07.2025 через систему «Електронний суд» від ТОВ «Укрнафта-Постач» надійшла заява про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справі №920/19/24, посилаючись на подібність спірних правовідносин у таких справах (т.2 а.с.83-84).
Окрім того, 05.08.2025 через підсистему «Електронний суд» прокурором подані заперечення на заяву про зупинення провадження у справі (т.2 а.с.90-93). 
Заперечуючи щодо зупинення розгляду справи до розгляду справи №920/19/24, прокурор вказує, що спори у вказаних справах не є подібними. 
13.08.2025 від позивача 2 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника (т.2 а.с.108-109).
Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.08.2025 зупинено провадження у справі №911/1674/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справі №920/19/24 за позовом керівника Конотопської окружної прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Управління освіти Конотопської міської ради Сумської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне партнерство» про визнання недійсними додаткових угод до договору публічної закупівлі та стягнення коштів у сумі 692 623,48грн (т.2 а.с.137-141).
09.01.2026 до Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» надійшло клопотання прокурора про поновлення провадження у справі (т.2 а.с.147-148). 
Вказане клопотання мотивована тим, що 21.11.2025 Великою Палатою Верховного Суду у справі №920/19/24 прийнято постанову, якою касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне партнерство» залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 08 жовтня 2024 року та рішення Господарського суду Сумської області від 26 червня 2024 року у справі №920/19/24 залишено без змін.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.01.2026: провадження у справі поновлено; призначено проведення підготовчого засідання на 02.02.2026 о 15:50; визнано явку учасників справи обов`язковою (т.2 а.с.151-152).
Зазначена ухвала доставлена до електронних кабінетів учасників справи, що підтверджується довідками про доставку електронного листа: 21.01.2026 о 21:28 - прокурору, позивачу 1; 21.01.2026 о 21:30 - відповідачу 1 та позивачу 2; 21.01.2026 о 21:34 - відповідачу 2 (т.2 а.с.153-157).
02.02.2026 судом постановлено ухвалу, що занесена до протоколу підготовчого засідання, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.03.2026 о 14:00 (т.2 а.с.158-159). 
Підготовче провадження закрито у відповідності з п.3 ч.1 ст.185 ГПК України, у зв`язку із виконанням завдань підготовчого провадження.
З метою повідомлення позивачів та відповідачів про дату, час і місце судового засідання з розгляду справи по суті, їм направлено ухвалу від 02.02.2026 (т.2 а.с.161), яка доставлена до їх електронних кабінетів, що підтверджується довідками про доставку електронного листа: 02.02.2026 о 21:24 - позивачам та відповідачу 1, 02.02.2026 о 21:18 - відповідачу 2 (т.2 а.с.162-165). 
02.03.2026 від позивача 2 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника (т.2 а.с.166-167).
04.03.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача 1 надійшла заява про оголошення перерви в судовому засіданні, призначеному на 04.03.2026 о 14:00, через зайнятість представника відповідача 1 - адвоката Михалевича М.М. в іншому судовому процесі (т.2 а.с.182-183).
На підтвердження обставин, викладених у заяві, відповідач 1 надав ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 про відкриття апеляційного провадження у справі №910/5724/23, де він є представником відповідача, та призначення судового засідання на 04.03.2026 о 13:20 (т.2 а.с.185-186). 
04.03.2026 судом розпочато розгляд справи по суті, заслухано думку прокурора та позивача 1 щодо поданої заяви відповідача 1 про оголошення перерви в судовому засіданні, та ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено судове засідання на 25.03.2026 о 15:30 (т.2 а.с.191-192).
Судове засідання відкладено на підставі ч.1 ст.216 ГПК України, оскільки відповідач 1 подав заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на поважні причини неявки та враховуючи, що неявка такого учасника в судове засідання є першою.
Про відкладення розгляду справи на 25.03.2026 о 15:30 позивачі та відповідачів повідомлено ухвалою Господарського суду Київської області від 04.03.2026, з урахуванням ухвали про виправлення описки (т.2 а.с.194-195; 200-201), які доставлені до їх електронних кабінетів, що підтверджується довідками про доставку електронного листа: 16.03.2026 о 14:18 - прокурору; 04.03.2026 о 16:35 та 16.03.2026 о 14:18 - позивачу 1; 04.03.2026 о 16:42 та 16.03.2026 о 14:14 - позивачу 2; 04.03.2026 о 16:41 - відповідачам, та 16.03.2026 о 14:14 - відповідачу 1, 16.03.2026 о 14:20 відповідачу 2 (т.2 а.с.196-199; 203-206).
В судовому засіданні 25.03.2026 заслухане вступне слово прокурора та відповідача 1, у відповідності до ч.6 ст.202 ГПК України оголошено стислий зміст пояснень позивача 2, досліджено докази, наявні в матеріалах справи, на підставі ч.1 ст.219 ГПК України оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та повідомлено, що рішення буде проголошено о 11:00 03.04.2026 (т.2 а.с.207-210). 
З метою повідомлення позивачів та відповідача 2 про дату, час і місце проголошення судового рішення, їм направлено ухвалу від 25.03.2026 (т.2 а.с.212), яка доставлена до їх електронних кабінетів, що підтверджується довідками про доставку електронного листа: 25.03.2026 о 21:15 - позивачу 1; 25.03.2026 о 21:14 - позивачу 2; 25.03.2026 о 21:20 - відповідачу 2 (т.2 а.с.213-215). 
В судовому засідання прокурор заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, представник відповідача 1 проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити.
Заслухавши пояснення прокурора та відповідача 1, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлені наступні обставини.
Відповідно до тендерної пропозиції, поданої ТОВ «Укрнафта-Постач» під час проведення ВО Ставищенської СР відкритих торгів, запропоновано: бензин А-92 у кількості 1000л за 38грн/л з ПДВ; дизельне паливо у кількості 21290 л за 37грн/л з ПДВ (т.1 а.с.53). До згаданої пропозиції відповідач 1 долучив лист (т.1 а.с.54), у якому вказав, що запропонована ціна включає витрати на транспортування, навантаження та розвантаження, страхування, інші витрати, сплату податків та зборів, а також погоджувався дотримуватись умов пропозиції протягом 90 календарних днів. 
За результатами відкритих торгів (ідентифікатор закупівлі UA-2023-06-14-012924-a) уповноваженою особою ВО Ставищенської СР прийнято рішення, зафіксовано у протоколі від 23.06.2023 №142, яким ТОВ «Укрнафта-Постач» визнано переможцем процедури відкритих торгів (т.1 а.с.42-43).
Як вбачається зі звіту про результати проведення процедури закупівлі UA-2023-06-14-012924-a (https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2023-06-14-012924-a) оприлюднення повідомлення про намір укласти договір датовано 24.06.2023, переможець - ТОВ «Укрнафта-Постач».
18.07.2023 між ВО Ставищенської СР (далі - покупець) та ТОВ «Укрнафта-Постач» (далі - постачальник) укладено договір №130 про закупівлю товару (далі - договір, т.1 а.с.44-49).
Відповідно до п.1.1 договору: постачальник зобов`язується поставити покупцю пально-мастильні матеріали (талони на бензин А-92 та дизельне паливо), в подальшому іменовані - товар (код по ДК 021:2015 - 09130000-9 нафта і дистиляти), а покупець - прийняти товар від постачальника та оплатити його вартість на умовах договору; найменування (номенклатура, асортимент) та кількість товару - бензин А 92 - 1000л; дизельне паливо - 21290л.
В силу п.1.2 договору: асортимент та кількість товару (об`єм товарної партії) погоджуються сторонами в додатках, що є невід`ємними частинами договору; одиницею виміру кількості товару сторони визначили літри. 
Як установлено п.2.2, 2.3 договору: загальна сума договору становить суму вартості товару, поставленого протягом терміну його дії згідно його додатків; ціна на товар встановлюється в національній валюті України за 1 літр, включаючи ПДВ; загальна сума договору - 813 730грн, у т.ч. ПДВ 53 234,67грн; ціна за один літр товару складає: бензин А-92 - 37грн, у т.ч. ПДВ - 2,42грн; ДП - 36,48грн, у т.ч. ПДВ - 2,39грн. 
Згідно п.3.1 договору: після погодження сторонами асортименту, кількості та ціни товару шляхом підписання відповідного додатку до договору, постачальник надає за видатковою накладною покупцю талони на пальне «бензин А-92» та «дизельне паливо» встановленої форми відповідного номіналу; право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної на товар; відпуск товару покупцю здійснюється за талонами; покупець надає замовлення на поставку товару факсимільним зв`язком із зазначенням найменування та кількості товару, а постачальник протягом 2-х банківських днів зобов`язаний надати пальне згідно замовлення; передача товару здійснюється замовнику цілодобово.
Розрахунки між замовником та постачальником здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 10 банківських днів після підписання сторонами видаткової накладної (п.4.2 договору).
На постачальника у відповідності до пп.6.4.1 п.6.4 договору покладений обов`язок своєчасно поставити товар в асортименті та у строки, визначені договором.
Договір, в силу його п.11.9, вважається укладеним з 18.07.2023 та діє до 31.12.2023, а в частині проведення розрахунків - до повного їх виконання сторонами.
Додатком №1 до договору сторони визначити перелік АЗС постачальника та їх місцезнаходження (т.1 а.с.50).
Додатком №2 до договору (т.1 а.с.51; специфікація) сторони узгодили найменування, асортимент, кількість та ціну товару, що постачається за договором, а саме: бензин А-92 у кількості 1 000л на загальну суму 37 000грн (37грн/л); дизельне паливо у кількості 21 290л на загальну суму 776 659,20грн (36,48грн/л).
10.07.2023 відповідач 1 звернувся до відповідача 2 з листом від 10.07.2023, яким повідомив про підвищення з 01.07.2023 ставки акцизного податку та ставки ПДВ, що призводить до підвищення вартості нафтопродуктів на ринку (т.1 а.с.55).
На підтвердження коливання цін на ринку щодо пально-мастильних матеріалів на замовлення ТОВ «Укрнафта-Постач» Київською торгово-промисловою палатою надано експертний висновок від 24.08.2023 №Ц-898, яким визначено, що станом на: 01.08.2023 вартість за літр бензину А-92 складала 46,54грн, дизельного палива - 48,10грн; 24.08.2023 вартість бензину А-92 зросла до 50,50грн, дизельного палива - до 52,31грн (т.1 а.с.61).
29.08.2023 уповноваженою особою на проведення процедур закупівель ВО Ставищенської СР прийнято рішення у формі протоколу №180 про укладення додаткової угоди до договору щодо збільшення ціни за одиницю товару (т.1 а.с.64-65).
29.08.2023 ВО Ставищенської СР та ТОВ «Укрнафта-Постач» укладено додаткову угоду №1, якою п.2.3 договору викладено у наступній редакції: «Ціна на товар встановлюється в національній валюті України за 1 літр, включаючи ПДВ. Загальна сума даного договору становить: 959 366,50грн, в т.ч. ПДВ: 159 894,42грн. Ціна за один літр товару: бензин А-92 - 47,09грн, в т.ч. ПДВ: 7,85грн, ДП - 42,85грн, в т.ч. ПДВ: 7,14грн» (т.1 а.с.57). Вказаною угодою викладено специфікацію у новій редакції (т.1 а.с.58).
Також, ВО Ставищенської СР отримано лист ТОВ «Укрнафта-Постач» від 29.08.2023 про підняття цін, у якому відповідач 1 повідомив про неможливість підписання договору за ціною, яка надана у тендерній документації, у зв`язку із чим, запропоновано нові ціни, на дизельне паливо - 48,40грн/л та на бензин А-92 - 48,40грн/л (т.1 а.с.56).
На підставі вищевказаного листа ТОВ «Укрнафта-Поставч» від 29.08.2023 уповноваженою особою на проведення процедур закупівель 30.08.2023 прийнято рішення у формі протоколу №181 про укладення додаткової угоди до договору про збільшення ціни за одиницю товару, з проведенням зменшення обсягу закупівель пально-мастильних матеріалів (т.1 а.с.66-67).
Судом встановлено, що 30.08.2023 сторонами укладено додаткову угоду №2, якою сторони внесли зміни до п.п.1.1-2.3 договору, визначивши: загальну кількість бензину А-92, що поставляється, у розмірі 970л, а дизельного палива - 18 840л; загальну ціну договору у розмірі 958 804грн з ПДВ, а за одиницю товару за: бензин А-92 - 48,40грн/л з ПДВ; дизельне паливо - 48,40грн/л з ПДВ (т.1 а.с.59). Вказаною угодою викладено специфікацію у новій редакції (т.1 а.с.60).
На виконання взятих на себе зобов`язань ТОВ «Укрнафта-Постач» поставило, а ВО Ставищенської СР прийняло товар на загальну суму 958 804грн з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 31.08.2023 №ОТКЦ-00002272 (т.1 а.с.62).
ВО Ставищенської СР зобов`язання з оплати переданого товару за вказаною видатковою накладною виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією від 06.09.2023 №677 на суму 958 804грн, а також інформацією, наданою Головним управлінням ДКСУ у Київської області щодо перерахування коштів згідно договору №130 від 18.07.2023 (т.1 а.с.63; 138-140).
Листом від 31.12.2024 за вих.№50/4-12675вих-24 прокурор звернувся до Білоцерківської ДПІ ГУ ДПС Київської області щодо отримання інформації відносно змін ставок податку на додану вартість та акцизного податку на пальне, зокрема, на бензин та дизельне паливо за період з 18.07.2023 по 29.08.2023 (т.1 а.с.127-128).
У відповідь на вказане звернення податковим органом листом від 09.01.2025 за вих.№593/5/10-36-04-01 повідомлено, що станом на 01.07.2023 ставка ПДВ застосовулася у розмірі 20%, а ставка акцизного податку становила 213,5 євро на бензини за 1000 літрів, та 139,5 євро на важкі дистиляти за 1000 літрів (т.1 а.с.129-134). Додатково податковим органом повідомлено, що після 01.07.2023 до 29.08.2023 ставки ПДВ та акцизного податку не змінювались.
Предметом спору у даній справі є дійсність вказаних додаткових угод щодо збільшення ціни за одиницю товару, а також наявність у відповідача 1 обов`язку повернути позивачу 1 частину безпідставно набутих грошових коштів за оспорюваними угодами.
Під час дослідження питання наявності підстав для звернення з відповідним позовом прокурора судом взято до уваги наступне. 
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1311 Конституції України прокуратура в Україні здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. 
В силу ч.3 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою. 
Згідно ч.4 ст.53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. 
Як визначено ч.ч.3,4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент подання позову до суду): прокурор може представляти інтереси держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу; наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. 
Рішенням від 03.12.2025 року №6-р(II)/2025 Конституційний Суд України ухвалив визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами в тім, що вони надають прокуророві можливість здійснювати представництво інтересів держави в суді у зв`язку з нездійсненням або неналежним здійсненням захисту цих інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
Однак, установивши невідповідність Конституції України окремих приписів абз.1 ч.3 ст.23 Закону, суд відтермінував втрату ними чинності. Так, відповідно до п.3 резолютивної частини вказаного рішення, окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність із 1 січня 2027 року. Також Конституційний Суд України в п.4 рішення, зазначив, що це рішення не поширюється на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, які виникли під час чинності окремих приписів абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнаних неконституційними, та продовжують існувати після втрати ними чинності.
Отже, згадані положення станом на момент звернення прокурора із даним позовом до суду, є чинними та такими, що підлягають застосуванню судом при вирішенні питання щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі її уповноважених органів.
Відповідно до положень наведених норм, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; у разі відсутності такого органу. 
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу; розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (висновки наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від: 11.06.2024 у справі 925/1133/18 (п.71); 21.06.2023 у справі №905/1907/21 (п.8.54); 06.07.2021 у справі №911/2169/20 (п.8.37); 26.05.2020 у справі №912/2385/18 (п.40). 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що: захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор; прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави; щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від: 21.06.2023 у справі №905/1907/21 (п.п.8.56, 8.57); 06.07.2021 у справі №911/2169/20 (п.п.8.39, 8.40); 26.05.2020 у справі №912/2385/18 (п.п.45, 47). 
В силу ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» на прокурора покладається обов`язок попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює; у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача; у разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду, прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від: 11.06.2024 у справі 925/1133/18 (п.77); 11.02.2020 у справі №922/614/19 (п.п.57, 58); 08.11.2023 у справі №607/15052/16-ц, (п.8.18), 28.09.2022 у справі №483/448/20 (п.7.18); 15.01.2020 у справі №698/119/18 (п.п.26, 27). 
Звертаючись з позовом у даній справі, прокурор вказував, що позов подано з метою захисту інтересів держави в особі Ставищенська СР, оскільки саме позивач 1, який є органом, що уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, не вживає тривалий час ефективних заходів щодо відновлення права територіальної громади на отримання безпідставно набутих коштів, які відповідач 1 мав повернути через порушення порядку укладання додаткових угод. Також, прокурор стверджує, що органом, який наділений функціями державного фінансового контролю та контролю за цільовим та ефективним використанням коштів у т.ч. місцевих бюджетів - є Держаудитслужба, яка також не вчиняла заходів з повернення безпідставно набутих відповідачем 1 коштів.
Відповідно до ст.ст.7, 140 Конституції України: в Україні: визнається і гарантується місцеве самоврядування; місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Частиною 1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. 
При цьому, орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст.181 Закону №280/97-ВР).
Згідно ч.5 ст.16 Закону №280/97-ВР від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Відповідно до ч.3 ст.16 Закону №280/97-ВР матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Частиною 1 ст.60 Закону №280/97-ВР визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, корпоративні права в юридичних особах, у тому числі банках, страхових компаніях чи інших господарських товариствах, майно житлового фонду, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження; спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.5 Бюджетного кодексу України (далі - БК України), бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів. В силу пп. «г» п.2 ч. цієї статті до місцевих бюджетів віднесено бюджет місцевого самоврядування.
До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі бюджету, фінансів і цін, зокрема, віднесено фінансування видатків з місцевого бюджету в установленому законом порядку (п.4 ч.1 ст.28 Закону №280/97-ВР).
Частиною 5 ст.64 Закону №280/97-ВР визначено, що видатки місцевого бюджету здійснюються із загального та спеціального фондів місцевого бюджету відповідно до вимог Бюджетного кодексу України (далі - БК України) та закону про Державний бюджет України.
Відповідно до п.3 ч.5 ст.22 БК України головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань.
Згідно ст.26 БК України контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства, а також забезпечує, зокрема, досягнення економії бюджетних коштів, їх цільового використання, ефективності і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів шляхом прийняття обґрунтованих управлінських рішень (п.3 ч.1).
Таким чином, Ставищенська СР, яка представляє відповідну територіальну громаду, який належить право на доходи відповідного місцевого бюджету має здійснювати контроль за ефективним, цільовим використання відповідних бюджетних коштів.
Згідно п.1.1 положення про ВО Ставищенської СР, що затверджено рішенням Ставищенської СР від 23.11.2023 №3516 (т.1 а.с.109-116; далі - Положення) ВО Ставищенської СР є виконавчим органом Ставищенської СР, створеним Ставищенською СР у структурі її виконавчих органів.
Відповідно до пп.2.1.2 п.2.1 Положення відділ створено, у т.ч. з метою здійснення Ставищенською СР та її виконавчими органам повноважень у сфері освіти, наданих законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про освіту», «Про повну загальну середню освіту», «Про дошкільну освіту», «Про позашкільну освіту» а іншими законодавчими актами України.
Відділ підзвітний та підконтрольний Ставищенській СР, підпорядкований Виконавчому комітету Ставищенської СР, Ставищенському селищному голові, а з питань здійснення делегованих повноважень - підконтрольний відповідним органам виконавчої влади (п.1.3 Положення). 
З повідомлення UA-2023-06-14-012924-а про намір укласти договір про закупівлю (т.1 а.с.52), вбачається, що джерелом фінансування закупівлі є місцевий бюджет, тобто кошти, належні відповідній територіальній громаді. Отже, виконуючи делеговані йому повноваження у сфері освіти, відповідач 2 здійснював закупівлю за кошти місцевого бюджету, тому Ставиищенскьа СР є уповноваженим органом у відповідних спірних правовідносинах, який у випадку порушення прав територіальної громади мав подати позов на захист таких прав або інтересів. 
Як встановлено судом, прокурор проінформував Ставищенську СР про порушення прав територіальної громади 18.04.2025 листом за вих.№50/4-3709вих-25 - укладення спірних додаткових угод з порушенням законодавства, що спричинило збитків відповідній територіальній громаді у вигляді безпідставних витрат коштів місцевого бюджету та просив повідомити чи вживалися Ставищенською СР заходи щодо стягнення заподіяних збитків шляхом пред`явлення до суду позовної заяви (т.1 а.с.141-145). 
Ставищенська СР листом від 23.04.2025 за вих.№03-06/940 повідомила, що будь-які заходи щодо стягнення збитків не вживалися (т.1 а.с.146). Крім того, позивач 1 просив прокурора вжити заходів щодо представництва інтересів Ставищенської СР у суді. 
Отже, уповноважений орган місцевого самоврядування - Ставищенська СР, що представляє відповідну територіальну громаду, не вжила заходів на захист прав та інтересів відповідної територіальної громади.
Таким чином, суд вважає, що прокурор обґрунтував необхідність представництва інтересів держави та правильно визначив орган місцевого самоврядування, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Крім того, позивач 2 - Північний офіс Держаудитслужби є територіальним органом Державної аудиторської служби України, який здійснює державний фінансовий контроль у спірних правовідносинах.
Так, відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про публічні закупівлі» (далі - Закон №922-VIII) уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом.
У відповідності до ч.4 ст.7 Закону №922-VIII центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.
Згідно ст.1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон №2939-XII) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади зі спеціальним статусом, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю). 
В силу п.1 Положення про Державну аудиторську службу України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43 (далі - Положення №43) Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Згідно пп.3 п.3 Положення №43 основними завданнями Держаудитслужби є: здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягнення економії бюджетних коштів.
Статтею 5 Закону №2939-XII установлено, що контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України «Про публічні закупівлі», проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.
Згідно з абз.2 ч.1 ст.8 Закону №922-VIII моніторинг процедури закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії.
Пунктами 8, 10-11 ч.1 ст.10 Закону №2939-XII передбачені права Держаудитслужби: порушувати перед відповідними державними органами питання про: визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; одержувати від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності, інших юридичних осіб та їх посадових осіб, фізичних осіб-підприємців документи, матеріали, інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідні для виконання покладених на нього завдань, зокрема інформацію з обмеженим доступом, з урахуванням вимог до забезпечення захисту інформації.
Відповідно до пп.3 п.4 Положення про Північний офіс Держаудитслужби, що затверджено наказом Державної аудиторської служби України від 02.06.2016 №23 (далі - Положення №23), Офіс відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за: цільовим, ефективним використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів; дотриманням законодавства про закупівлі; досягненням економії бюджетних коштів і результативності в діяльності розпорядника бюджетних коштів. 
Офіс вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, у т.ч.: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (абз.1 пп.7 п.4 Положення №23).
З врахуванням вищевикладеного, Держаудитслужба та її територіальні органи наділена контрольними повноваженнями як виявляти відповідні порушення в сфері публічних закупівель, так і реагувати на них.
Територіальний орган - Північний офіс Держаудитслужби наділений відповідними повноваженнями щодо здійснення заходів державного фінансового контролю у сфері здійснення публічних закупівель на території Київської області.
Білоцерківська окружна прокуратура листом від 29.01.2025 за вих. №50/4-985вих-25 повідомила позивача 2 про виявлені порушення законодавства в сфері закупівель під час укладання спірних додаткових угод та просило повідомити чи вживалися Північним офісом Держаудитслужби заходи позасудового або судового порядку для усунення виявлених порушень (т.1 а.с.120-124).
Північним офісом Держаудитслужби у відповідь на вказане звернення листом від 12.02.2025 за вих.№ 262627-17/1068-2025 вказав, що відповідна процедура закупівель не досліджувалася під час моніторингу, ревізії та інших заходів державного фінансового контролю не вчинялися (т.1 а.с.125-126).
Оскільки орган Держауинслужби відповідного позову про визнання недійсними спірних додаткових угод та застосування наслідків недійсності цих правочинів не подав, після повідомлення прокурора про порушення, подання відповідного позову прокурором є мотивованим.
На підставі ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор повідомив позивачів про прийняття рішення щодо звернення до суду з позовом про визнання недійсним додаткових угод та стягнення безпідставно набутих коштів (т.1 а.с.149-150).
Направлення відповідних повідомлень позивачам 15.05.2025 підтверджується описами вкладень до поштових відправлень №№0940110451175, 0940110451167 та відповідними накладними, які свідчать про прийняття таких відправлень (т.1 а.с.151-160).
Розглядаючи спір у справі по суті, суд дійшов висновку про те, що заявлені вимоги прокурора є обґрунтованими з наступних підстав.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.203 ЦК України, відповідно до ч.ч.1, 3, 5, 6 такої норми: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Окрім того, в силу ч.4 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Як визначено ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.2, 3 такої статті: недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Отже, недодержання ч.1 ст.203 ЦК України, а саме не відповідність змісту правочину ЦК України, іншим актам цивільного законодавства є підставою недійсності такого правочину. Такий правочин не є підставою для виникнення, зміни, припинення прав та обов`язків, визначених таким правочином.
Так, правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом №922-VIII, який є спеціальним та регулює спірні правовідносин, оскільки договір, до якого укладено спірні додаткові угоди, укладено за результатами відкритих торгів. Окрім того, враховуючи, що такі торги проведені у період дії правового режиму воєнного стану, до таких відносин підлягають також застосуванню положення постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» (далі - постанова №1178).
Згідно п.п.6, 31, 32 ч.1 ст.1 Закону №922-VIII надані наступні визначення: договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару; тендерна документація - документація щодо умов проведення тендеру, що розробляється та затверджується замовником і оприлюднюється для вільного доступу в електронній системі закупівель; тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник процедури закупівлі подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації. 
Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.5 Закону №922-VIII закупівлі здійснюються за принципами добросовісної конкуренції серед учасників, недискримінації учасників та рівного ставлення до них.
В силу ч.2 ст.20 Закону №922-VIII: під час проведення відкритих торгів тендерні пропозиції мають право подавати всі заінтересовані особи; для проведення відкритих торгів має бути подано не менше двох тендерних пропозицій.
Згідно ч.1 ст.22 Закону №922-VIII: тендерна документація безоплатно оприлюднюється замовником разом з оголошенням про проведення конкурентних процедур закупівель в електронній системі закупівель для загального доступу шляхом заповнення полів в електронній системі закупівель. Пунктом 8 ч.2 цієї статті передбачено, що у тендерній документації викладають проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.
Як визначено ч.1 ст.26 Закону №922-VIII, тендерна пропозиція подається в електронному вигляді через електронну систему закупівель шляхом заповнення електронних форм з окремими полями, де зазначається інформація про ціну, інші критерії оцінки (у разі їх встановлення замовником), інформація від учасника процедури закупівлі про його відповідність кваліфікаційним (кваліфікаційному) критеріям, наявність/відсутність підстав, установлених у статті 17 цього Закону і в тендерній документації, та шляхом завантаження необхідних документів, що вимагаються замовником у тендерній документації. Частинами 4, 5 цієї статті установлено, що: ціна тендерної пропозиції/пропозиції не може перевищувати очікувану вартість предмета закупівлі, зазначену в оголошенні про проведення конкурентної процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; тендерна пропозиція повинна містити підтвердження надання учасником процедури закупівлі забезпечення тендерної пропозиції, якщо таке забезпечення передбачено оголошенням про проведення конкурентної процедури закупівлі.
З аналізу наведених норм вбачається, що формування тендерної пропозиції/пропозиції, зокрема в частині визначення її ціни, здійснюється на власний розсуд самого учасника, який самостійно, з урахуванням своїх можливостей, визначає ціну, за якою спроможний та бере на себе зобов`язання поставити товар/надати послуги/виконати роботи, у разі визнання його переможцем відповідної процедури закупівлі. 
Основні вимоги до договору про закупівлю та внесення змін до нього врегульовані ст.41 Закону №922-VIII, ч.1 якої визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України (далі ЦК України та ГК України) з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Згідно ч.4 ст.41 Закону №922-VIII умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Ціна договору є істотною умовою договору в силу ч.3 ст.180 ГК України (в редакції, чинній на момент укладення договору та спірних додаткових угод).
За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (ч.5 ст.41 Закону №922-VIII), однак, зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.
Зокрема, п. п. 2, 6 ч.5 ст.41 Закону №922-VIII визначено, що істотні умови договору про закупівлю може змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі у разі: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару (обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару, як визначено відповідною статтею, не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії); зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування.
Відповідно до п.37 розд.Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №922-VIII на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт та послуг для замовників, передбачених цим Законом (далі - Особливості), визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз та з дотриманням вимог, встановлених пунктом 3-8 цього розділу.
Положеннями пп. 2 п.19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою №1178 (далі - Особливості) визначено, що істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10, 13 (крім підпунктів 13, 15 та 26 пункту 13 цих особливостей, крім договору про закупівлю, зазначеного в абзацах другому, третьому частини першої статті 41 Закону), 80, 86, 88, 89, 91 цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків узгодженого сторонами збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку, що відбулося з дня укладення договору про закупівлю (у разі збільшення ціни за одиницю товару за цим підпунктом вперше) або з дня останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни (у разі збільшення ціни за одиницю товару за цим підпунктом вдруге і далі), за умови документального підтвердження такого коливання; такі зміни до договору про закупівлю можуть бути внесені не раніше 90 днів з дня підписання договору про закупівлю або внесення до нього змін щодо збільшення ціни за одиницю товару за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; обмеження стосовно строків внесення змін до договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару не застосовується у разі зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії; обмеження щодо збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків застосовується щодо кожного окремого випадку збільшення ціни за одиницю товару (без обмеження кількості змін); змінена ціна за одиницю товару не повинна перевищувати ціну за одиницю товару, що передбачена в початковому договорі про закупівлю, більше ніж на 50 відсотків.
Окрім того, в силу пп. 6 п.19 Особливостей, таким виключенням, що дозволяє змінювати істотні умови договору про закупівлю, визначеного п.19 Особливостей, є зміна ставок податків і зборів та/або зміна умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування, а також у зв`язку із зміною системи оподаткування пропорційно до зміни податкового навантаження внаслідок зміни системи оподаткування.
Отже, за вказаних умов можлива зміна істотним умов договору про закупівлю. Відповідні умови мають вказувати на значне коливання (зростання) ціни на ринку, що пов`язано із зміною ставок податків і зборів, або такі зміни є самостійно підставою збільшення, внаслідок виконання відповідного договору для однієї сторони договору стає вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не відбулося розірвання вже укладеного договору, а також з метою уникнення проведення процедури з нових закупівель, закон надає можливість збільшити ціну. 
Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.652 ЦК України: у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання; зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Підставою для укладення додаткової угоди №1 її сторони вказали зміну ставок податків і зборів, що передбачено пп.6 п.19 Особливостей як підстава для зміни істотних умов договору про закупівлю, однак, фактично таких змін не відбулось після укладення договору. 
Так, 21.09.2022 прийнято Закон України №2618-IX «Про внесення змін до розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України щодо ставок акцизного податку на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану», який набрав законної сили 30.09.2022. Відповідним законом абз.1 п.82 підрозділу 2 викладено у наступній редакції: «Тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, але не довше ніж до 1 липня 2023 року, операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України бензинів моторних, важких дистилятів, скрапленого газу, біодизелю, палива моторного альтернативного, що класифікуються за кодами УКТ ЗЕД, визначеними пунктом 41 підрозділу 5 цього розділу, яким встановлено ставки акцизного податку на такі товари, а також нафти або нафтопродуктів сирих, одержаних з бітумінозних порід (мінералів), що класифікуються за кодами УКТ ЗЕД 2709 00 10 00 та 2709 00 90 00, оподатковуються за ставкою у розмірі 7 відсотків». Крім того, згаданим законом п.41 підрозділу 5 викладено у новій редакції, в силу якої тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, але не довше ніж до 1 липня 2023 року, встановлено ставки акцизного податку на такі товари, зокрема, бензин та дизельне паливо - 100 євро за 1000л.
Отже, з 01.07.2023 закінчувався пільговий період, на який встановлено ставку ПДВ у розмірі 7% та акцизного податку - у розмірі 100 євро за 1000л, який є меншим за той, що діяв до запровадження режиму воєнного стану в України. Разом з тим, з настанням відповідної календарної дати ставки податків на паливно-мастильні матеріали збільшувались, зокрема ПДВ з 7% до 20%, а акцизного податку - зі 100 євро за 1000л до 213,5 євро за бензин, а на дизельне паливо до 139,5 євро за 1000л.
Згідно ч.6 ст.33 Закону №922-VIII: замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем процедури закупівлі, протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі; у випадку обґрунтованої необхідності строк для укладання договору може бути продовжений до 60 днів. 
Враховуючи, що оприлюднення повідомлення про намір укласти договір з переможцем здійснено 24.06.2023, відповідний договір мав бути укладений до 14.07.2023.
Отже, і на момент прийняття відповідачем 1 рішення про учать у процедурі відкритих торгів, і на момент подання пропозицій, оприлюднення повідомлення про намір укласти договір з переможцем, відповідні положення щодо зміни ставок податків та зборів з 01.07.2023 мали бути відомі сторонам. 
Так, судом встановлено, що відповідач є суб`єктом господарювання, який здійснює ліцензовану діяльність з роздрібної торгівлі пальним.
Отже, відповідна діяльність здійснюється ним на постійній основі та він мав передбачити, пропонуючи ціну товару, за яку погоджувався його поставити, зміну податків та зборів з 01.07.2023 та вплив відповідної обставини на можливість виконувати договір на запропонованих умовах. Оскільки повернення ставок ПДВ та акцизного збору на пальне до довоєнного рівня з 01.07.2023 законодавчо закріплено задовго до проведення закупівлі - 14.06.2023, ТОВ «Укрнафта-Постач», формуючи тендерну пропозицію, повинно було б усвідомлювати, що постачання товару здійснюватиметься після вказаної дати.
В процедурі відкритих торгів приймало участь чотири суб`єкта господарювання з такими остаточними тендерними пропозиціями: ТОВ «Укрнафта-Постач» - 813 730грн; ТОВ «Прайд» - 814 599,50грн; ТОВ «Синергія Систем» - 903 116грн; ТОВ «Глобал Сейл» - 909 498,10грн.
Відповідні учасники могли враховувати відповідні зміни у розмірі ставки податку на додану вартість та акцизного податку, заявляючи відповідні пропозиції, тому подання пропозиції відповідачем 1 та у подальшому ініціювання укладення додаткової угоди №1 з посиланням на зміну розміру податків та зборів, яке заплановано задовго до початку проведення процедури відкритих торгів, є недобросовісним та порушує конкуренцію між учасниками.
Судом встановлено, що з порушенням строку, визначеного ч.6 ст.33 Закону №922-VIII, сторони підписали договір про закупівлю лише 18.07.2023. При цьому, сторонами не надано доказів у підтвердження обґрунтованої необхідності у продовжені строку для підписання договору до 60 днів.
З 18.07.2023 до моменту укладення спірної додаткової угоди №1 ставки ПДВ та акцизного податку на пальне не змінювались, отже, внесення змін до договору, а саме зміну істотної умови договору - ціну товару додатковою угодою №1 здійснено безпідставно. 
Фактично, відповідач 1, який мав бути обізнаним про відповідні зміни у розмірі податку на додану вартість та акцизного податку, мав виконати взяте на себе зобов`язання з урахуванням узгоджених умов. Настання, у зв`язку із цим, будь-яких несприятливих наслідків для відповідача 1 - ТОВ «Укрнафта-Постач», якщо через помилку він не врахував зміну розміру податків та зборів, не є підставою для зміни істотної умови договору про закупівлю.
Застосування іншого підходу, за відсутності на те правових підстав (прийняття рішення про зміну ставок та податків про які сторони не могли знати на момент проведення торгів, укладення договору), спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників під час проведення публічних торгів та свідчитиме про завідомо заниження ціни на публічних торгах з метою одержання перемоги, оскільки, якби ТОВ «Укрнафта-Постач» запропонувало ціну, яка вже визначена сторонами договору у додатковій угоді №1 - 959 366,50грн, враховуючи тендерні пропозиції інших учасників таких торгів, відповідач 1 перемогу у таких закупівлях би не здобув.
Отже, укладення додаткової угоди №1 від 29.08.2023 щодо зміни ціни на товар за відсутності на те правових підстав та з урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, зумовлює неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених ст.5 Закону №922-VIII.
В силу п.2 ч.5 ст.41 Закону №922-VIII зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не перевищуватиме розміру, визначеному п.2 ч.5 ст.41 Закону №922-VIII, - 10 %.
Спірною додатковою угодою №2 від 30.08.2023 фактично збільшено ціну за 1л бензину А-92 з 37грн до 48,40грн, тобто на 30,81%, за 1л дизельного палива з 36,48грн до 48,40грн, тобто на 32,68%). Вказане призвело до зменшення обсягу поставки бензину А-92 - з 1 000л до 970л, а дизельного палива - з 21 290л до 18 840л.
Отже, спірна додаткова угода №2 укладена з порушенням положень п.2 ч.5 ст.41 Закону №922-VIII.
В силу ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Велика Палата Верховного Суду, формуючий правовий висновок щодо застосування п.2 ч.5 ст.41 Закону №922-VIII у п.п.150,151 постанови від 21.11.2025 у справі №920/19/24, виснувала, що: відповідна норма визначає правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін; такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону № 922-VIII. Велика Палата Верховного Суду у відповідній постанові вказала, що інший підхід до розуміння положень п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922-VIII, який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10 % ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої.
Оскільки спірна додаткова угода №2 укладена з порушенням чинного законодавства, вимоги прокурора щодо визнання такої угоди недійсною є мотивованими.
Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України: особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
Частиною 2 цієї статті встановлено, що положення гл.83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Як визначено п.1 ч.3 ст.1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Оскільки ТОВ «Укрнафта-Постач» отримало на виконання умов додаткових угод №№1,2, що визнані судом недійсними, від відповідача 2 - ВО Ставищенської СР частину грошових коштів територіальної громади, від імені якої діє Ставищенська СР, відповідні грошові кошти підлягають поверненню позивачу. 
Судом встановлено, що фактично відповідач 1 передав відповідачу 2 паливні талони на бензин А-92 у кількості 970л та на дизельне паливо у кількості 18 840л. Таке постачання мало відбуватися за цінами, визначеними у п.2.3 договору в редакції, чинній на час укладення договору: за бензин А-92 у розмірі 37грн/л; дизельне паливо у розмірі 36,48грн. За вказаних обставин, відповідач 2 мав сплатити на користь відповідача 1 грошові кошти у загальному розмірі 723 173,20грн / (970*37) + (18840*36,48)/, однак сплатив 958 804грн, тобто на 235 630,80грн більше. 
Отже, з відповідача 1 на користь позивача 1 підлягає стягненню 235 630,80грн безпідставно отриманих коштів.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки заявлені вимоги задоволено повністю, прокурору підлягає відшкодуванню за рахунок ТОВ «Укрнафта-Постач» судовий збір у розмірі 9 590,46грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати недійсною додаткову угоду №1 від 29.08.2023 до договору про закупівлю товару від 18.07.2023 №130, яка укладена Відділом освіти Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрнафта-Постач».
3. Визнати недійсною додаткову угоду №2 від 30.08.2023 до договору про закупівлю товару від 18.07.2023 №130, яка укладена Відділом освіти Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрнафта-Постач».
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнафта-Постач» (ідентифікаційний код 43012009; 04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5) на користь Ставищенської селищної ради (ідентифікаційний код 04360913; 09401, Київська обл., Білоцерківський р-н, с-ще Ставище, вул. Цимбала Сергія, буд. 35/1) безпідставно отримані кошти в сумі 235 630,80грн.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнафта-Постач» (ідентифікаційний код 43012009; 04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5) на користь Київської обласної прокуратури (ідентифікаційний код 02909996; 01601, м. Київ, бул. Лесі України, буд. 27/2) 9 590,46грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.
Повний текст рішення складено 29.06.2026.

Суддя А.Р. Ейвазова