СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Харків Справа № 917/1248/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Тихий П.В., суддя Жельне С.Ч. , суддя Плахов О.В.

за участю секретаря судового засідання Березки О.М.,
та представників учасників справи:
прокурор – К.О. Зливка (в залі суду);
позивач – не з`явився;
відповідач – не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Реви Наталії Іванівни (вх.№617П/1-43) на рішення Господарського суду Полтавського області від 12.02.2026 (суддя Кльопов І.Г. повний текст складено 09.03.2026) у справі №917/1248/25
за позовом Першого заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Чорнухинської селищної ради,
до Фізичної особи-підприємця Реви Наталії Іванівни, с. Пізники, Лубенський район, Полтавська область,
про стягнення коштів, розірвання договору, повернення об`єкту оренди, -

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Чорнухинської селищної ради до Фізичної особи-підприємця Реви Наталії Іванівни, в якому просить:
- стягнути заборгованість з орендної плати за водний об`єкт (ставок) в сумі 11 658,48 грн;
- розірвати Договір оренди водного об`єкту (ставка) від 25.06.2013, укладений між Чорнухинською районною державною адміністрацією Полтавської області та ФО-П Ревою Н. І., площею 9,1389 га, розташованого за межами населеного пункту с. Луговики.
- зобов`язати ФО-П Реву Наталію Іванівну повернути державі в особі Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області водний об`єкт (ставок), площею водного дзеркала 9,1389 га, розташований за межами населеного пункту с. Луговики. 
В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що ФОП Рева Н.І. систематично не сплачувала орендну платі за вищевказаним договором оренди, у зв`язку з чим з 2022 року по червень 2025 року утворилась заборгованість в сумі 11658,48 грн., а враховуючи, що основною метою орендодавця при укладенні договору оренди водних об`єктів, а також одним з визначальних прав є своєчасне отримання/сплата орендної плати, а орендар - ФОП Рева Н.І. не сплачує орендну плату, то є підставами для розірвання договору.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 12.02.2026 у справі №917/1248/25 позов задоволено.
Стягнуто із Фізичної особи-підприємця Реви Наталії Іванівни ( с. Пізники, Лубенський район, Полтавська область, 37141, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до бюджету Чорнухинської селищної ради р/р UA18999980334169859000016656 ГУК у Полт. обл/тг смт Чорнухи/18010900, код ЄДРПОУ 37959255, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат) заборгованість з орендної плати за водний об`єкт (ставок) в сумі 11 658,48 грн.
Розірвано договір оренди водного об`єкту (ставка) від 25.06.2013, укладений між Чорнухинською районною державною адміністрацією Полтавської області та ФОП Ревою Н.І., площею водного дзеркала 9,1389 га, розташованого за межами населеного пункту с.Луговики.
Зобов`язано ФОП Реву Наталію Іванівну (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) повернути державі в особі Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області водний об`єкт (ставок), площею водного дзеркала 9,1389 га, розташований за межами населеного пункту с. Луговики.
Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Реви Наталії Іванівни (с. Пізники, Лубенський район, Полтавська область, 37141, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Полтавської обласної прокуратури (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 7, р/р UA№ 118201720343130001000006160 банк ДКСУ м. Київ, ЄДРПОУ 02910060, код класифікації видатків бюджету-2800) понесені витрати на сплату судового збору в сумі 9 084.00 грн. 
Фізична особа-підприємець Рева Наталія Іванівна з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилась, звернулась до Східного апеляційного господарського суду 27.03.2026 з апеляційною скаргою, в якій просить суд:
1.Рішення Господарського суду Полтавської області від 12.02.2026 скасувати. 
2.Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що дії позивача, який не уклав нової редакції договору чи додаткової угоди, не повідомив своїх реквізитів для перерахування орендної плати, будь-яких звернень, претензій, вимог щодо неотримання орендної плати до ФОП Реви Н.І. не пред`являв, а згодом пред`явив позов про систематичну не оплату орендної плати є недобросовісними.
Вважає, що невиконання ФОП Ревою Н.І. умов щодо сплати орендної плати не є умисним та виникло через те, що позивач, не повідомив її про реквізити банківського рахунку, що свідчить про відсутність винної поведінки відповідача у невиплаті орендної плати за спірними договорами. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач повідомляв відповідача про виплату на орендної плати на банківський рахунок наразі до суду не надано.
Таким чином, на думку відповідача, відсутні порушення відповідачем умов договору оренди.
Зазначає, що в ході судового слухання орендна плата була перерахована в повному обсязі.
Крім того вважає, що прокурором в даному випадку не дотримано процедури, визначеної законодавством, щодо підстав та можливості представництва в суді держави в особі компетентних органів.
Системою автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 30.03.2026 для розгляду справи №917/1248/25 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тихий П.В., суддя Жельне С.Ч., суддя Плахов О.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.04.2026 у справі №917/1248/25 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Реви Наталії Іванівни на рішення Господарського суду Полтавської області від 12.02.2026 у справі №917/1248/25 залишено без руху, оскільки апелянтом в порушення п.2 ч.3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до скарги не було додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у належному розмірі. Ухвалено заявнику апеляційної скарги усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Від ФОП Реви Наталії Іванівни надійшло клопотання про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 01.04.2026 (вх.№3800 від 06.04.2026). До вказаного клопотання апелянт додав платіжну інструкцію №2.605050943.1 від 05.04.2026 на суму 7267,20 грн.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Реви Наталії Іванівни на рішення Господарського суду Полтавської області від 12.02.2026 у справі №917/1248/25. Витребувано з Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1248/25. Встановлено строк прокурору та позивачу для подання відзивів на апеляційну скаргу. Призначено справу до розгляду на "06" травня 2026 р. о 11:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. Повідомлено, що неявка представників учасників справи належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не перешкоджає розгляду справи.
09.04.2026 Лубенська окружна прокуратура Полтавської області через підсистему Електронний суд надіслала відзив на апеляційну скаргу (вх.№3990), в якому просить суд задоволенні апеляційної скарги представника відповідача на рішення Господарського суду Полтавської області від 12.02.2026 у справі № 917/1248/25 відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема зазначає, що ні нормами договору оренди водного об`єкту від 25.06.2013 (зі змінами та доповненнями від 15.07.2019) ні жодним нормативно-правовим актом не визначено обов`язку орган місцевого самоврядування персонально інформувати орендаря, як сторону договору про зміни реквізитів рахунків. Вказує, що сам лише факт систематичного порушення договорів оренди землі у виді повної несплати орендної плати за 2022 - 2025 роки є підставою для розірвання таких договорів, не зважаючи на те, чи надалі була повністю сплачена зазначена заборгованість, в т.ч. після звернення до суду з позовом про розірвання згаданого договору.
Також зазначає, що у цій справі прокурором дотримано вимоги ст. 131-1 Конституції України, а також положення Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». З огляду на наведене, звернення прокурора з вказаним позовом до суду у повній мірі відповідає діючим приписам ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
20.04.2026 Чорнухинська селищна рада через підсистему Електронний суд надіслала відзив на апеляційну скаргу (вх.№4394), в якому просить суд апеляційну скаргу ФОП Реви Наталії Іванівни залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 12.02.2026 у справі №917/1248/25 залишити без змін. Зазначає, що жодних звернень щодо уточнення реквізитів чи укладення додаткової угоди до моменту подання позовної заяви до суду від скаржника (відповідача) не надходило, жодних доказів щодо подання таких звернень Скаржником (відповідачем) не надано, а відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Скаржником (відповідачем) також не було надано жодних доказів сплати орендної плати за реквізитами, що вказані в додатковій угоді, за весь період часу, чи хоча б його частину.
Посилається не те, що Чорнухинська селищна рада не зобов`язана повідомляти Орендарів, в тому числі і скаржника (відповідача) про зміну реквізитів рахунків для сплати орендної плати. 
Вказує, що реквізити рахунків для сплати платежів до державного та місцевих бюджетів є публічними, відкритими і доступні для всіх зацікавлених осіб. Головним джерелом цієї інформації є офіційні державні веб-ресурси. Надання цієї інформації в індивідуальному порядку суперечить принципам відкритості та ефективності публічного управління.
Так, на сайті Державної казначейської служби України, у розділі «Реквізити доходних рахунків в розрізі областей» розміщені реквізити актуальних рахунків для сплати податків, зборів та інших платежів (у т.ч. орендної плати за користування водними об`єктами) до державного та місцевих бюджетів по Полтавській області.
Зазначає, що невиконання пункту 3 додаткової угоди, а саме не проведення державної реєстрації земельної ділянки та не виготовлення нормативно-грошової оцінки є прямою причиною заподіяння орендодавцю істотної шкоди у вигляді недоотриманого доходу за земельну ділянку та невиконання вимог закону щодо обов`язковості передачі у користування землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом (ч. 3 ст. 51 Водного кодексу України). Отже, невиконання умов пункту 3 Додаткової угоди до Договору оренди водного об`єкту від 15 липня 2019 року є істотним порушення умов Договору та законодавства в цілому та має значні негативні наслідки для Чорнухиньскої територіальної громади.
Також зазначає, що Прокурор обґрунтував звернення до суду тривалою бездіяльністю Чорнухинської селищної ради, яка, знаючи про наявність заборгованості та порушення умов договору, не вживала заходів щодо її стягнення та розірвання договору. На запит прокуратури селищна рада прямо повідомила, що заходи в судовому порядку вживатися не будуть, що підтверджує свідому бездіяльність компетентного органу. Це дає прокурору право на захист інтересів громади згідно зі ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" 
24.04.2026 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №917/1248/25.
В судове засідання 06.05.2026 з`явився прокурор, який заперечив прости задоволення апеляційної скарги відповідача та просив залишити оскаржуване рішення в силі.
Позивач та відповідач не направили своїх представників в судове засідання 06.05.2026, пор час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.
Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю позивача та відповідача.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні прокурора, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Проведеним Лубенською окружною прокуратурою Полтавської області вивченням законності додержання вимог природоохоронного законодавства на території Чорнухинської територіальної громади встановлено, що 25.06.2013 між Чорнухинською районною державною і адміністрацією Полтавської області (Орендодавець) та ФОП Ревою Н.І. (Орендар) укладено договір оренди водного об`єкта (ставка) площею водного дзеркала 7,80 га на землях Луговиківської сільської ради за межами населених пунктів з метою риборозведення, вирощення І вилову риби.
Договір укладено на 49 років (п. 3.1. Договору).
Відповідно до п. 4. Договору, за оренду водного об`єкта Орендар кожний рік протягом дії договору сплачує орендну плату в грошовій формі щомісячно. Орендна плата становить 100 (сто) гривень за один гектар водного дзеркала. Загальна сума до сплати за рік становить 780 грн. У розмір орендної плати не входить плата за землю.
Орендна плата справляється також і у випадках, якщо Орендар з поважних причин тимчасово не використовує водний об`єкт за умовами договору.
Розмір орендної плати може бути переглянуто на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики і розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством; погіршення стану орендованих об`єктів не з вини Орендаря, що підтверджено документально; збільшення ставки земельного податку; в інших випадках передбачених законодавством.
Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується Орендодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі 120% від облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення. 
Прокурор зазначає, що згідно до умов договору відповідач зобов`язався використовувати орендований ставок у відповідності з його призначенням та умовами цього договору (п.8.2); не передавати орендований ставок в суборенду або у користування іншим юридичним і фізичним особам (п.8.3); провести зариблення ставка мальком риби за власний рахунок (п.8.4); своєчасно вносити орендну плату (п.8.5); проводити поточний та капітальний ремонт гідроспоруд за власний рахунок (п.8.6); підтримувати необхідний технічний рівень води у ставку на протязі всього періоду року, утримувати гідротехнічні споруди в належному стані (п.8.7); у належному стані повернути Орендодавцю водний об`єкт оренди після закінчення строку оренди (п.8.10); дотримуватися вимог природоохоронного законодавства, Водного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону державних і місцевих стандартів, норм і правил.
Відповідно до п.10.1. Договору, сторони зобов`язалися не допускати у відношенні одна до одної ніяких протиправних дій. які можуть нанести матеріальні збитки будь-якій стороні.
П.11.1 Договору визначено, що зміна умов договору можлива за взаємною згодою сторін; договір втрачає чинність в разі його припинення або розірвання.
П.11.2. Договору визначено, що підставою припинення договору є: закінчення його строку; примусове вилучення об`єктів у разі суспільної необхідності; неможливість використання об`єктів внаслідок обставин, що не залежать від Орендаря або Орендодавця; ліквідація фізичної особи - Орендаря.
Підставою розірвання договору є: взаємна згода сторін; руйнування об`єкту оренди; на вимогу однієї із сторін Договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду у випадку невиконання іншою стороною обов`язків, передбачених договором-, добровільна відмова Орендаря від оренди об`єктів або припинення діяльності Орендаря; банкрутство Орендаря; укладення даного договору з порушенням порядку, встановленого законодавством України (п.11.3).
Договір втрачає чинність у разі його припинення або розірвання (п.11.4).
Відповідно до п.п.11.1, 11.3. Договору дострокове його розірвання може бути у випадку невиконання умов цього договору, нанесення будь-якою із договірних сторін матеріальних збитків. Договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням відповідного суду у випадках, передбачених чинним законодавством.
Додатковою угодою до договору оренди від 15.07.2019 внесено зміни до пункту 1.1. договору оренди водного об`єкта, замінивши на підставі паспорта водного об`єкта, площу водного дзеркала з „7,80 га” на „9,1389 га”.
Окрім того, внесено зміни до пункту 4.1. договору виклавши його в наступній редакції: „Орендна плата за воду (водний простір) вноситься орендарем в грошовій формі рівними частками щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного місяця, від загальної суми орендної плати, яка становить 3886,16 грн за рік, до обласного бюджету, код платежу 22130000”. Орендна плата за водний об`єкт розрахована відповідно до Методики визначення розміру плати за надані в оренду водні об`єкти, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 28.05.2013 №236, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України за №986/23518.
Також, визначено, що Орендар за власні кошти, протягом десяти місяців з дати підписання додаткової угоди, повинен зареєструвати земельну ділянку, розробити технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до Закону України „Про оцінку земель” та протягом одного місяця з дня набрання чинності нормативної грошової оцінки земельної ділянки подати Орендодавцю витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки разом з проектом додаткової угоди щодо внесення змін до Договору в частині розрахунку розміру орендної плати, визначеного на її основі, із зазначенням дати набрання чинності додаткової угоди, яка відповідає даті набрання чинності нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України (п.3 додаткової угоди).
Орендар протягом одного місяця з дня отримання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка розташована за межами населеного пункту с. Харсіки на території Луговиківської сільської ради Чорнухинського району, зобов`язався звернутись до орендодавця, повноваження якого щодо розпорядження земельними ділянками визначені ст. 122 Земельного кодексу України, та надати проект договору оренди водного об`єкта, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.2013 року № 420.
Як вбачається з листа Чорнухинської селищної ради та доданого до нього розрахунку заборгованості, ФОП Рева Н.І. систематично не сплачувала орендну платі за вищевказаним договором оренди, у зв`язку з чим з 2022 року по червень 2025 роки утворилась заборгованість в сумі 11 658,48 грн.
Таким чином, внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за договором до бюджету не надійшли кошти у сумі 11 658,48грн., ФОП Рева Н.І. належним чином договірні, зобов`язання згідно договору оренди не виконує та не сплачує орендну плату згідно умов договору, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Наведені обставини стали підставою для звернення прокурора в інтересах держави в особі Чорнухинської селищної ради з відповідним позовом до господарського суду.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що первісний договір було укладено між відповідачем та Чорнухинською районною державною адміністрацією Полтавської області. В подальшому було укладено додаткову угоду, якою змінено орендодавця, встановлено новий розмір орендної плати та погоджено інші умови договору. Протягом всього часу дії договору орендар своєчасно та в повному обсязі сплачував орендну плату за реквізитами, що вказані в додатковій угоді. Після утворення Чорнухинської об`єднаної територіальної громади та передачі повноважень орендодавця до Чорнухинської селищної ради, орендар неодноразово/систематично звертався з усними запитами щодо надання банківських реквізитів для орендної плати.
Відповідач посилається, що невиконання умов щодо сплати орендної плати не є умисним та виникло через те, що позивач, не повідомив її про реквізити банківського рахунку, що свідчить про відсутність винної поведінки відповідача у невиплаті орендної плати за спірним договором.
Вважає дії позивача, який не уклав нової редакції договору чи додаткової угоди, не повідомив своїх реквізитів для перерахування орендної плати, будь-яких звернень, претензій, вимог щодо неотримання орендної плати до ФОП Реви Н.І. не пред`являв, а згодом пред`явив позов про систематичну не оплату орендної плати є недобросовісними.
Також вважає, що прокурором в даному випадку не дотримано процедури, визначеної законодавством, щодо підстав та можливості представництва в суді держави в особі компетентних органів.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що відповідач використовує водний об`єкт з грубим порушенням істотних умов договору оренди, а саме систематично не сплачує орендну плату за водний об`єкт та не уклав договір оренди земельної ділянки під ним. У зв`язку з чим наявні підстави для його розірвання, які передбачені положеннями статті 651 ЦК України і умовами договору оренди водного об`єкту.
Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Щодо підстав представництва прокурор інтересів держави, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Статтею 23 Закону України “Про прокуратуру” визначені підстави представництва прокурором інтересів держави в суді, а саме, у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Частиною 1 статті 24 Закону України “Про прокуратуру” визначено, що право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
Повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством (ч.7 ст.24 Закону України “Про прокуратуру”).
Відповідно до частин 3-5 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі “Ф.В. проти Франції” (F.W. v. France) від 31.03.2005 року, заява №61517/00, пункт 27).
Водночас ЄСПЛ звертав увагу також на категорії справ, у яких підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі “Менчинська проти Російської Федерації” (рішення від 15.01.2009 року, заява №42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): “Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави”.
При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.
У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 року №1604 (2003) “Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону” щодо функцій органів прокуратури, які не стосуються сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечення обмеження повноважень і функцій прокурорів сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, водночас для виконання будь-яких інших функцій має бути засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.
Зважаючи на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.
Отже прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).
Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким має бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України “Про прокуратуру”.
Так, відповідно до частини 1, абзацу 1 частини 3 та абзацу 1 частини 4 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суд.
Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття “інтерес держави”.
В Основному Законі та ординарних законах не наведено переліку випадків, за яких прокурор здійснює представництво в суді, однак визначено критерії для оцінки орієнтири та умови, коли таке представництво є можливим.
Наявність інтересу і необхідність його захисту повинні базуватися на справедливих підставах, які мають бути об`єктивно обґрунтовані (доведені) і мати законну мету. Право на здійснення представництва інтересів держави у суді не є статичним, тобто не обмежується тільки зазначенням того, у чиїх інтересах діє прокурор, а спонукає і зобов`язує обґрунтовувати наявності права на таке представництво або, інакше кажучи, вимагає пояснити (засвідчити, аргументувати), чому в інтересах держави звертається саме прокурор. Знову ж таки, це має бути засновано на підставах, за якими можна виявити (простежити) інтерес того, на захист якого відбувається звернення до суду, і водночас ситуацію у динаміці, коли суб`єкт правовідносин, в інтересах якого діє прокурор, неспроможний самостійно реалізувати своє право на судовий захист.
Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити та описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а й виокремити ті ознаки, за якими його можна вважати винятком, повинен зазначити, що відбулося порушення або є загроза порушення економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.
У цьому випадку, як зазначив прокурор, звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання – стягнення орендної плати та повернення земельної ділянки та водного об`єкта у власність держави, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників.
У відповідності до Закону України від 06.09.2012 №5245 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» повноваження щодо передачі в оренду водних об`єктів перейшли до органів, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під ними, а саме: в межах населених пунктів до відповідних місцевих рад, а за межами населених пунктів – до обласних державних адміністрацій.
Зі зміною законодавства, прийняттям Закону України «Про аквакультуру» та внесенням змін до Водного кодексу України повноваження щодо передачі в оренду водних об`єктів перейшли до органів, що здійснюють розпорядження земельними ділянками. Зокрема, ч.ч. 3, 4 ст. 51 Водного кодексу України передбачено, що водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.
Відповідно до ч.5 ст. 122 ЗК України державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.
У цьому випадку, органом, уповноваженим на даний час розпоряджатись спірним водним об`єктом є Чорнухинська селищна рада Лубенського району Полтавської області.
При цьому, Чорнухинською селищною радою не вжито жодних заходів щодо розірвання згаданого договору оренди водного об`єкту, а також стягнення утвореної заборгованості з орендної плати за договорами оренди, сума якої постійно зростає.
Факт бездіяльності Чорнухинської селищної ради підтверджується тривалим не вжиттям будь-яких заходів спрямованих на стягнення виниклої заборгованості, адже фактично орендна плата орендарем не сплачується упродовж кількох років.
Водночас, на запит Лубенської окружної прокуратури Чорнухинською селищною радою повідомлено, що зазначеними органами в судовому порядку заходи щодо стягнення заборгованості за договорами оренди та повернення об`єктів вживатися не будуть.
Факт не звернення з позовною заявою Чорнухинською селищною радою до суду з метою стягнення заборгованості з орендної плати за об`єкт водного фонду вказує на свідому бездіяльність органу у відновленні порушених інтересів територіальної громади, оскільки недотримання бюджетом коштів призводить до неможливості використання даних коштів на соціально значущі потреби даної громади.
Цей позов заявлений в інтересах держави, оскільки безоплатне використання особою об`єкта водного фонду завдає шкоди інтересам держави у вигляді ненадходжень коштів до бюджету. Бездіяльність відповідача в частині несвоєчасного погашення заборгованості з орендної плати є порушенням вимог діючого законодавства, що призводить до ненадходження коштів до місцевого бюджету, та завдає істотної шкоди інтересам держави.
Таким чином, колегія суддів констатує, що прокурор у порядку, передбаченому ст.23 Закону України "Про прокуратуру", до подання позову до суду звернувся до позивача для надання можливості відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави.
Однак, орган, уповноважений на виконання функцій захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, будучи поінформованим про їх порушення, проявив пасивність та не вжив дій для захисту інтересів держави, тим самим допустивши невиконання покладених на них функцій. Невжиття таких заходів у розумний строк з боку вказаних органів або немотивована відмова вжити такі заходи є достатнім аргументом для підтвердження їх бездіяльності, які дають підстави прокурору для звернення з позовом до суду в інтересах держави в особі позивача.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що прокурор обґрунтував свою позицію стосовно того, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Означене, у свою чергу, свідчить про те, що звернення прокурора з позовом в інтересах держави в особі визначеного позивача відповідає приписам ст.53 ГПК України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру".
Відтак, доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині не знайшли свого підтвердження.
Щодо суті позовних вимог.
Колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини виникли з договору оренди об`єкту водного фонду.
Статтями 4, 51 Водного кодексу України визначено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, а також островами. У користування на умовах оренди дія рибогосподарських потреб можуть надаватися водосховища, ставки, озера та замкнені природні водойми.
Статтею 59 Земельного кодексу України передбачено, що громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.
Відповідно до ст.51 Водного Кодексу України (далі - ВК) право водокористування на умовах оренди оформляється договором, погодженим з державними органами охорони навколишнього природного середовища та водного господарства; умови, строки і збір за оренду водних об`єктів (їх частин) визначаються в договорі оренди за згодою сторін. Користування водними об`єктами, наданими в оренду, здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів України.
Згідно з вимогами договору оренди водного об`єкта орендар зобов`язався своєчасно вносити орендну плату, проте вказані вимоги відповідачем не виконуються.
Факт не сплати орендної плати за використання водного об`єкту грубо порушує умови договору оренди та чинного законодавства.
Користування водними об`єктами на умовах оренди врегульовано Водним кодексом та іншими актами законодавства України.
України умови використання водних об`єктів, розмір орендної плати та строк дії договору визначаються у договорі оренди. Сплата орендної плати за водний об`єкт не звільняє від сплати орендної плати за земельну ділянку під цим об`єктом. Користування водними об`єктами, наданими в оренду, здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів України.
Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 
Згідно зі ст.51 Водного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у користування на умовах оренди водні об`єкти (їх частини); місцевого значення та ставки, що знаходяться в басейнах річок загальнодержавного значення, можуть надаватися водокористувачам лише для риборозведення, виробництва сільськогосподарської і промислової продукції, а також у лікувальних і оздоровчих цілях. Умови, строки і збір за оренду водних об`єктів (їх частин) визначаються в договорі оренди за згодою сторін.
Правовий режим земель водного фонду розглядається в комплексі з правовим режимом відповідного водного об`єкту, тобто земельна ділянка і розташований на ній водний об`єкт є комплексним об`єктом правового регулювання. Водночас, відповідачем використовується водний об`єкт без укладення договору оренди земельної ділянки під ним.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконана або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договори або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. ч.1 ст. 611 ЦК України).
Колегією суддів встановлено, що орендарем не виконуються істотні умови договору оренди водного об`єкта, що має наслідком розірвання вказаного договору в судовому порядку.
Зазначене відповідає правовій позиції викладеній в постанові Вищого господарського суду від 07.11.2017 по справі №922/1117/17, постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 по справі № 183/262/17, від 20.06.2019 по справі №383/708/16-ц.
Слід зазначити, що систематичне порушення договору оренди щодо сплати орендної плати є самостійною та достатньою підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість.
Вказана правова позиція підтримана Верховним Судом у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 в рамках справи №469/908/15-ц.
У зв`язку з використанням відповідачем водного об`єкта з грубим порушенням істотних умов договору оренди, порушуються інтереси його власника - позивача щодо володіння ним, розпорядженням та використанням.
За таких обставин, наявні передбачені положеннями статті 651 ЦК України і умовами договору оренди підстави для його розірвання у зв`язку з невиконання відповідачем умов договору - систематичної несплати орендної плати за водний об`єкт та відсутність договору оренди земельної ділянки під ним. 
Згідно з положеннями статті 51 Водного кодексу України водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду у комплексі із земельною ділянкою.
Так, відповідач використовує водний об`єкт (ставок) без укладення відповідного договору оренди земельної ділянки під водним дзеркалом, на якій розміщений ставок, хоча вказані об`єкти є нероздільними та їх використання окремо є неможливим. Також використання водного об`єкт (ставка) без укладення відповідного договору оренди земельної ділянки призводить до ненадходження до бюджету коштів за користування земельною ділянкою.
Виходячи з викладеного земельна ділянка у користуванні відповідача перебуває безоплатно без належно оформленого договору, що суперечить вимогам земельного законодавства.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів оцінює критично аргументи апеляційної скарги про те, що саме дії позивача є недобросовісними, оскільки він не уклав нової редакції договору чи додаткової угоди, не повідомив своїх реквізитів для перерахування орендної плати, будь-яких звернень, претензій, вимог щодо неотримання орендної плати до ФОП Реви Н.І. не пред`являв, а згодом пред`явив позов про систематичну не оплату орендної плати.
Колегія суддів зазначає, що ні законодавством ні договором не передбачено обов`язок орендодавця повідомляти орендаря про зміну платіжних реквізитів. Відповідачем не надано жодного доказу звернень до селищної ради для встановлення таких реквізитів. Законодавством внесення змін до договору оренди із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, в тому числі зазначення рахунків для сплати орендної плати, не вимагається. 
Зокрема, як визначено п. 11.6 Договору оренди водного об`єкту від 25.06.2013 (зі змінами та доповненнями ві 15.07.2019): «Реорганізація орендодавця не є підставою для змін умов або припинення цього договору». Чорнухинська селищна рада не зобов`язана повідомляти Орендарів, в тому числі і відповідача, про зміни реквізитів рахунків для сплати орендної плати. 
Реквізити рахунків для сплати платежів до державного та місцевих бюджетів (в тому числі і за оренду водних об`єктів) є публічними, відкритими і доступними.
На сайті Державної казначейської служби України, у розділі «Реквізити доходних рахунків в розріз областей» розміщені реквізити актуальних рахунків для сплати податків, зборів та інших платежів (у т.ч орендної плати за користування водними об`єктами) до державного та місцевих бюджетів по Полтавські області за посиланням:https://www.treasury.gov.ua/rekvizyty-dokhidnykh-rakhunkiv-v-rozrizi oblastei.
Відповідач також зазначив в апеляційній скарзі, що в ході судового слухання орендна плата була перерахована в повному обсязі та додав до апеляційної скарги квитанцію від 13.10.2025 на суму 12555,18 грн, тож апелянт вважає, що в силу положень ч.2 ст.651 ЦК України, відсутні підстави для розірвання договору оренди, у зв`язку з систематичною несплатою орендної плати. Втім у суду апеляційної інстанції немає підстав приймати до уваги цей доказ, оскільки він не подавався до суду першої інстанції, а апелянтом не обґрунтовано поважності причин неподання цього доказу до суду першої інстанції. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що сам лише факт систематичного порушення договору оренди у виді повної несплати орендної плати за 2022 - 2025 роки є підставою для розірвання такого договору, не зважаючи на те, чи надалі була повністю сплачена зазначена заборгованість, в т.ч. після звернення до суду з позовом про розірвання цього договору.
Відповідно до статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Твердження і доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду та стосуються виключно переоцінки доказів.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийнято з встановленням всіх фактичних обставин справи, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді рішення Господарського суду Полтавської області від 12.02.2026 у справі №917/1248/25 та спростовуються наведеними вище висновками суду, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині слід залишити без змін. 
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені відповідачем, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст.276, 281, 282 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Реви Наталії Іванівни залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавського області від 12.02.2026 у справі №917/1248/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 07.05.2026.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя С.Ч. Жельне 

Суддя О.В. Плахов