Справа № 522/3670/25-Е
Провадження № 522/2674/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
13 травня 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді – Федчишеної Т. Ю.,
за участі секретаря судового засідання – Гільтай А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.04.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 496221-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
За умовами договору ТОВ «Бізнес позика» надало ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 10 000 грн на умовах строковості, поворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором.
ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало в користування відповідачу грошові кошти. У свою чергу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку із чим у неї утворилася заборгованість у розмірі 43 436,38 грн, яка складається з: 10 000,00 грн – суми прострочених платежів по тілу кредиту; 31 936,38 грн – суми прострочених платежів по процентах; 1 500,00 грн – сума прострочених платежів за комісією, яку просить стягнути з відповідача на свою користь, а також понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. 
Представник ТОВ «Бізнес позика» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. У позовній заяві представник позивача – Мишевська Н. М. просила розгляд справи здійснювати без участі позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу її зареєстрованого місця проживання ( АДРЕСА_1 ), відзиву на позовну заяву від нього до суду не надходило. 
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52).
Відтак судом вжито усіх необхідних та розумних заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Зважаючи на викладене, суд, відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 13.05.2026.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд зазначає таке. 
Судом установлено, що 13.04.2024 ОСОБА_1 , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 496221-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
ТОВ «Бізнес позика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3348, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який Боржником було введено/відправлено.
13.04.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 496221-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), за умовами якого останній надано грошові кошти у розмірі 10 000 грн строком на 24 тижні до 28.09.2024 зі стандартною процентною ставкою за кредитом 2,00000000% та зниженою процентною ставкою за кредитом 1,15288411%, комісія за надання кредиту 1 500,00 грн. 
Кредитний договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3348, про що свідчить п.8 договору «реквізити та підписи сторін». 
Як слідує з інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» № 838/02 від 14.02.2025 на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція № 41300-81978-96963 на суму 10 000,00 грн, номер платіжної картки НОМЕР_2 , Перерах. коштiв ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 згідно до кредитного договору №496221-КС-001 від 13.04.2024.
Крім того, в ході розгляду справи на виконання ухвали суду від 27.03.2025 АТ «Універсал Банк» надано суду інформацію, що ОСОБА_1 було емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 та відкрито банківський рахунок для її обслуговування.
З виписки по рахунку ОСОБА_1 , наданої АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду вбачається надходження на її рахунок 13.04.2024 суми в розмірі 10 000,00 грн. 
Отже, ТОВ «Бізнес Позика» належним чином виконало зобов`язання за договором №496221-КС-001 від 13.04.2024 та надало позичальнику грошові кошти у сумі 10 000,00 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, станом на 08.02.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором №496221-КС-001 від 13.04.2024 становить у загальному розмірі 43 436,38 грн, яка складається з: 10 000,00 грн – суми прострочених платежів по тілу кредиту; 31 936,38 грн – суми прострочених платежів по процентах; 1 500,00 грн – сума прострочених платежів за комісією. 
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
За приписами ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Бізнес позика» повністю виконало свої зобов`язання перед відповідачем за договором та надало останній кредит у розмірі 10 000,00 грн.
Проте, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконувала, унаслідок чого у неї виникла заборгованість.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, у відповідача наявна заборгованість у розмірі 43 436,38 грн, яка складається з: 10 000,00 грн – суми прострочених платежів по тілу кредиту; 31 936,38 грн – суми прострочених платежів по процентах; 1 500,00 грн – сума прострочених платежів за комісією.
Згідно з наданим ТОВ «Бізнес Позика» розрахунком проценти за користування кредитом нараховувалися ним по 28.09.2024, тобто, в межах строку кредитування, визначеного договором. Після вказаної дати розмір нарахованих процентів не збільшувався.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як слідує з матеріалів справи, відповідач погодилася на умови кредитного договору шляхом підписання його одноразовим ідентифікатором UA-3348.
Таким чином, укладаючи договір про надання кредиту у такий спосіб, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, зокрема щодо форми його укладення, що передбачено викладеними вище нормами законодавства.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази у достатній мірі підтверджують укладення між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 договору кредиту, отримання відповідачем грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов укладеного договору, у зв`язку з чим нарахована позивачем відповідно до укладеного договору заборгованість у загальному розмірі 43 436,38 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, понесені останнім при поданні позовної заяви до суду, а саме в розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 279, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за договором № 496221-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 13.04.2024 у загальному розмірі 43 436 (сорок три тисячі чотириста тридцять шість) грн 38 коп., з яких: 10 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 31 936,38 грн - заборгованість по процентах; 1 500,00 грн – комісія.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», код ЄДРПОУ: 41084239, адреса: м. Київ, б. Лесі Українки, 26, офіс 411;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП:  НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА