Номер провадження: 33/813/677/26
Номер справи місцевого суду: 521/20490/25 
Головуючий у першій інстанції Кузьменко Н.Л. 
Доповідач Журавльов О. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.04.2026 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Журавльов О.Г., за участі: секретаря судового засідання – Хангельдян К.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника Бурлаки Р.А. розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – Бурлаки Р.А. на постанову судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 10.02.2026, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси Одеської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , неодруженого, військовослужбовця, який проходить військову службу за мобілізацією на посаді начальника відділу зв`язку та кібербезпеки ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2026 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Встановлено, що ОСОБА_1 , 21 листопада 2025 року, близько 12 години 30 хвилин, будучи військовою службовою особою, перебуваючи на посаді начальника відділу зв`язку та кібербезпеки ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначений наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.11.2025 №589 в групі оповіщення населення про мобілізаційні заходи на період воєнного стану, перебуваючи за місцем здійснення оповіщення громадян, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , діючи недбало, протиправно, всупереч інтересам служби, та порушення своїх статутних обов`язків, приписів законів, інструкцій та наказів, здійснив спробу застосування заходів фізичного впливу та погрозу особистою зброєю відносно громадянина ОСОБА_2 , всупереч вимогам «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, без участі працівника Національної поліції України, що входив до складу спільної групи оповіщення.
Дії ОСОБА_1 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-14 КУпАП та за даним фактом 25.11.2025 року відносно військовослужбовця ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
На дану постанову представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – Бурлака Р.А. подав апеляційну скаргу.
Доводи обґрунтовує тим, що з урахуванням провокації гр. ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , який виконував свої посадові обов?язки, застосуванням іншими цивільними особами заходів у фізичного впливу відносно ОСОБА_1 , останній вимушений був застосувати демонстрацію сили з метою припинення протиправних дій цивільних осіб, що свідчить про відсутність події та складу адміністративного правопорушення.
Просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП так як складу в його діях не було і не має.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника Бурлаку Р.А., які підтримали задоволення апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Вимогами ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово зазначав, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.
Так, згідно з протоколу про адміністративне правопорушення ОД №711 від 25.11.2025 року ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП відповідальність за вчинення якого настає у разі перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, в умовах особливого періоду.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобiлiзацii чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобiлiзацiї, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період. Станом на день обставин правопорушення, що ставиться у провину особі, відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймалось, відтак в Україні продовжує діяти особливий період.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, що викладені у постановах від 14 лютого 2018 року (провадження №61-4157св18 та №61-3951св18), від 20 лютого 2018 року (провадження №61-4255св18), від 25 квітня 2018 року (провадження №61-1664св17), від 21 лютого 2019 року (провадження № 51-7411км18).
Пунктом 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби й поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Згідно витягу із наказу №589 від 20.11.2025 року, 21.11.2025 року ОСОБА_1 був визначений та входив до групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ).
Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю з військовослужбовця Збройних Сил України.
При здійснення заходів, направлених на проведення оповіщення, розшуку військовозобов`язаних і забезпечення їх прибуття, уповноважені військовослужбовці зобов`язані діяти відповідно до «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, в суворій відповідності Закону.
Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 , будучи особою, що 21.11.2025 року входила до складу відповідної групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ), діяв недбало, протиправно, всупереч інтересам служби та своїх статутних обов`язків, приписів законів, інструкцій та наказів, здійснив спробу застосування заходів фізичного впливу та погрозу особистою зброєю відносно громадянина ОСОБА_2 .
В своїх поясненнях ОСОБА_1 , окрім іншого зазначив, що 21.11.2025 року близько 12:30 години дійсно, на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснював заходи оповіщення у складі групи оповіщення № 4 за адресою: АДРЕСА_2 . В ході проведення вказаних заходів ОСОБА_1 зазначив, що під час подій, що відбувались за адресою: АДРЕСА_2 , йому не вистачило витримки та він замахнувся правою рукою на громадянина (цивільну особу) в область голови, усвідомлюючи, що він відреагує та ухилиться від удару. В цей момент в бік ОСОБА_1 іншими цивільними особами був застосований перцевий балон, після чого в стані збудженого нервового стану він дістав особисту травматичну зброю ФОРТ 17Р серійний номер НОМЕР_2 та продемонстрував її, після чого інші військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_3 його заспокоїли та він пішов до службового автомобіля.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що складений протокол про адміністративне правопорушення містить у собі суть адміністративного правопорушення, опис встановлених обставин із зазначенням конкретних дій ОСОБА_1 , за що передбачена відповідальність згідно з ч. 2 ст. 172-14 КУпАП. 
Зухвала поведінка ОСОБА_1 та факт демонстрації ним травматичної зброї також підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Необхідно також зазначити, що будь-яких заперечень до протоколу від особи, яка притягується та його захисника, який 21.01.2026 року був ознайомлений з матеріалами справи, не надходило. У відповідній графі протоколу ОСОБА_1 зазначив, що вину визнає частково.
Наявні в матеріалах справи докази, в тому числі відеозапис, що міститься на флеш-накопичувачі «Vega 4 gb», узгоджуються з іншими матеріалами справи, сумнівів у своїй допустимості не викликають.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.
Посилання представника на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, через те, що його спровокували, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки дії інших (цивільних) осіб, які були присутні під час подій, що мали місце 21.11.2025 року, не можуть бути оцінені на предмет наявності чи відсутності в таких діях ознак правопорушень, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється в межах складеного протоколу та оцінка надається виключно діям особи, що притягується до відповідальності. 
Всі інші доводи апеляційної скарги з приводу невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень, не знайшли свого підтвердження, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, повністю спростовуються матеріалами справи, а тому апеляційний суд вважає, що вони не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Одночасно, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції, що свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої постанови.
Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.
Керуючись статтями 7, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – Бурлаки Р.А. - залишити без задоволення.
Постанову судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 10.02.2026, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов