Номер провадження: 33/813/940/26
Номер справи місцевого суду: 523/24815/25 
Головуючий у першій інстанції Мурманова І. М. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,
осіб, які з`явилися до судового засідання:
- ОСОБА_1 ,
- адвоката Боровик Альони Олександрівни,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Пересипського районного суду міста Одеса від 16 березня 2026 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 757033 від 04.11.2025 року, 24.09.2025 року приблизно о 18.00 за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 вчинив повторно протягом року домашнє психологічне насильство відносно сестри дружини гр. ОСОБА_1 , а саме: розбив посуд, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Постановою судді Пересипського районного суду міста Одеса від 16 березня 2026 року провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 173-2 КУпАП - закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Пересипського районного суду міста Одеса від 16 березня 2026 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши матеріали справи, суд 1-ої інстанції прийшов до висновку про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
3 таким висновком суду 1-ої інстанції не погоджується, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні домашнього насильства економічного характеру повністю доведена та підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення від 04.1 1.2025 року серії ВАД №757033, відповідно до якого, 29.09.2025 року близько о 18 год. ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство відносно сестри своєї дружини громадянки ОСОБА_1 , а саме розбив посуд, правопорушення вчинено повторно; фотокартками; поясненнями ОСОБА_2 від 04.11.2025 року, який повідомив, що по вищеназваній адресі проживаю протягом тривалого часу разом з сім`єю. Так, 24.09.2025 року приблизно о 18.00 я знаходився у себе вдома, де гр. ОСОБА_3 побачила мене та їй не сподобалося, що я дивився в телефон, після чого зробила мені зауваження виключити його, я не відреагував, на що вона підійшла та викинула мій телефон в коридор, я розкидав й посуд за це. Самогонного апарату в мене дома немає уже давно, фото старе; довідкою про результати проведеної перевірки інформації, викладеної в матеріалах зареєстрованих ЖЕО N 371447 від 02.10.2025 року, відповідно до якої в ході перевірки було встановлено, що 24.09.2025 року о 18.00 год за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_2 в результаті конфлікту, розбив посуд, який належить ОСОБА_1 ; терміновим забороненим приписом стосовно кривдника Серія АА № 421824, від 04.11.2025 року, складеного ДОП СП ВП № 3 ОРУГІ № 1 ГУНІ відповідно до змісту якого, заборона ОСОБА_2 в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 строком на три доби з 04.11.2025 року по 07.11.2025 року; копією постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2025 року справі №523/2278/25, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. На її переконання, зазначені вище докази у повному обсязі узгоджуються між собою та доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУПАП.
Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи на 24.04.2026 року на 10-30 год. ОСОБА_2 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотань або заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи за його відсутності до суду не подавав.
Присутні в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 , та її адвокат Боровик Альона Олександрівна не заперечували проти розгляду справи за фактичної явки. 
Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
За таких підстав апеляційний суд не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши потерпілу, яка з`явилася у судове засідання, апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Закриваючи провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.
За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.
Апеляційний суд виходить із того, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.
Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні по справі працівниками поліції.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 757033 від 04.11.2025 року, 24.09.2025 року приблизно о 18.00 за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 вчинив повторно протягом року домашнє психологічне насильство відносно сестри дружини гр. ОСОБА_1 , а саме: розбив посуд, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно із заявою про вчинення адміністративного правопорушення від 26.09.2025 року, ОСОБА_1 зазначено, що останній конфлікт стався 24.09.2025 року на спільній кухні, де заявниця, тобто ОСОБА_1 попросила ОСОБА_2 зробити тихіше звук на телефоні, оскільки їй це заважало готувати вечерю для матері, однак, ОСОБА_2 став кричати та ображати її, схопившись за стілець пішов до столу та згорнув зі столу все, що на ньому було, що підтверджується фотокартками.
В заяві зазначено, що 24.09.2025 року о 17 год. 28 год. була викликана поліція за фактом хуліганства та домашнього насильства. Після приїзду співробітників поліції останні на поведінку ОСОБА_2 та сестри не відреагували, не зафіксували факт вчинення адміністративних правопорушень та не відібрали пояснень. ЇЇ пояснення щодо вчинення правопорушення не були взяті до уваги.
Також, в заяві зазначено про те, що ОСОБА_2 на кухні виготовляє самогон.
Згідно Довідки Про результати проведення перевірки інформації, викладеної в матеріалах зареєстрованих в ЖЄО №371447 від 02.10.2025 року, зазначено, що в ході проведення перевірки було встановлено, що 24.09.2025 року о 18 год. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_2 в результаті конфлікту розбив посуд, який належить гр. ОСОБА_1 , самогонного апарату в квартирі не виявлено.
Згідно фотокарток, які містяться в матеріалах справи, зафіксовано безлад на кухні, у вигляді розтрощеної посуди та кухонного приладдя.
У відповідності до пояснень ОСОБА_2 від 04.11.2025 року, повідомив, що по вищеназваній адресі проживає протягом тривалого часу разом з сім`єю. Так, 24.09.2025 року приблизно о 18.00 він знаходився у себе вдома, де гр. ОСОБА_3 побачила його та їй не сподобалося, що він дивився в телефон, після чого зробила йому зауваження виключити його, він не відреагував, на що вона підійшла та викинула його телефон в коридор, він розкидав й посуд за це. Самогонного апарату в нього дома немає уже давно, фото старе.
Згідно термінового забороненого припису стосовно кривдника серії АА № 421824, від 04.11.2025 року, складеного ДОП СП ВП № 3 ОРУГІ № 1 ГУНІ, заборонено ОСОБА_2 в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 строком на три доби з 04.11.2025 року по 07.11.2025 року.
Копією постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2025 року справі №523/2278/25, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. 
Відповідальність за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч. 1 (вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого) або ч. 2 (діяння, передбачене ч. 1, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи) цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
Об`єктом вказаних правопорушень є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для встановлення події правопорушення необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).
Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення разом з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, наведеними вище, у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення рішення про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП поза розумним сумнівом, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги потерпілої у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Висновок суду першої інстанції про те, що до протоколу про адміністративне правопорушення будь-яких доказів щодо вчиненого домашнього насильства не надано, так як і не надано доказів яка шкода була завдана фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а самі лише пояснення ОСОБА_1 не можуть слугувати беззаперечними доказами вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, апеляційний суд з таким не погоджується.
Згідно пояснень ОСОБА_1 , в сукупності з іншими доказами які містяться в матеріалах справи, чітко вбачаються протиправні дії ОСОБА_2 який умисно висловлював погрози та висловлювався словами нецензурної лайки на адресу ОСОБА_1 . Це конкретні, активні дії, які повністю охоплюються поняттям психологічного насильства. Детальний зміст погроз та конкретні нецензурні слова відображені у письмових поясненнях потерпілої, які є невід`ємною частиною матеріалів справи. 
Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за своїм конструюванням є формальним складом правопорушення. Закон не вимагає обов`язкового настання реальних тяжких наслідків (як-от розладу здоров`я чи психіки).
Для кваліфікації достатньо самого факту вчинення дій, які об`єктивно могли завдати такої шкоди.
Оскільки особі інкриміновано частину 3 статті 173-2 КУпАП, це свідчить про повторність та системність його протиправної поведінки протягом року.
ОСОБА_2 вже притягувався до відповідальності за аналогічні дії (постанова постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2025 року), а отже, достеменно знав протиправний характер своєї поведінки.
Твердження суду першої інстанції про те, що між особами відбулася звичайна побутова сварка або конфлікт, а тому в діях особи відсутня об`єктивна сторона правопорушення, є безпідставним з огляду на таке.
Сварка (конфлікт) це взаємне зіткнення інтересів, думок чи поглядів, де сторони перебувають у рівних умовах, ведуть дискусію (навіть на підвищених тонах) і жодна зі сторін не перебуває у стані страху чи придушення волі.
Домашнє насильство (психологічне) це завжди дисбаланс сили та влади. Як чітко зазначено у поясненнях ОСОБА_1 , громадянин ОСОБА_2 діяв умисно, використовуючи погрози та нецензурну лайку на адресу ОСОБА_1 , в тому числі розбив посуд, що за своєю природою не є елементом рівноправного конфлікту; вони спрямовані на залякування, пригнічення психіки.
Наявність попередніх правопорушень за цією ж статтею протягом року доводить, що поведінка кривдника є системною.
Верховний Суд у своїх правових позиціях неодноразово наголошував, що системність дій свідчить про наявність умислу на психологічний тиск та створення атмосфери залежності й страху для потерпілої. 
Таким чином, умисні погрози та лайка з урахуванням раніше вчинених аналогічних дій повністю охоплюються об`єктивною стороною ч. 3 ст. 173-2 КУпАП і не можуть бути кваліфіковані як «звичайний побутовий конфлікт».
Разом з цим, дослідивши матеріали справи судом апеляційної інстанції встановлено підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду судом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Згідно ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через 3 місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через 3 місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у ч. 3-6 цієї статті.
Відповідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю: п. 7 у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
З огляду на те, що правопорушення вчинене 24.09.2025 року, то строк накладення стягнення сплинув 24.12.2025 року, внаслідок чого після скасування постанови судді від 16 березня 2026 року провадження у справі стосовно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду справи строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, а апеляційна скарга у зв`язку з цим частковому задоволенню.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Постанову судді Пересипського районного суду міста Одеса від 16 березня 2026 року – скасувати. 
Прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений: 11.06.2026 року.

Суддя Одеського апеляційного суду    О.М. Таварткіладзе