Справа № 524/16286/25 
Провадження № 2/747/122/26 

РІШЕННЯ
іменем України
(заочне)

21.05.2026 року селище Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі головуючої судді Тіщенко Л.В. за участю секретаря Зірки В.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Усенко М.І. звернувся суду із даним позовом до відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача вказує про те, що 19.12.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 527392, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 2 000 грн на умовах, визначених кредитним договором, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі - надало позичальнику грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. Відповідно до умов договору споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Однак відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору. 01.02.2024 ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» уклали Договір факторингу № 01022024. За умовами договору ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги відносно боржників ТОВ «Селфі Кредит», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 527392 від 19.12.2022 року. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 16 289, 96 грн, а саме: 1999, 99 грн - заборгованість за тілом кредиту, 14 289, 97 грн - заборгованість за процентами. Тому представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 527392 від 19.12.2022 року в загальному розмірі 16 289, 96 грн, понесені судові витрати в сумі 2422, 40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн. Ухвалою від 05 березня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 30 березня 2026 року, у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України ухвалено справу розглядати з повідомленням сторін. Ухвалою від 30 березня 2026 року було вирішено проводити розгляд справи у заочному порядку, розгляд справи відкладено на 22 квітня 2026 року, про місце, дату і час судового засідання повідомлено відповідача ОСОБА_1 шляхом поміщення оголошення на веб-сайті судової влади України у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Ухвалою від 22 квітня 2026 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та зобов`язано АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати суду інформацію про те, чи була успішною транзакція, здійснена 19.12.2022 в сумі 2 000 грн на банківську картку № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_1 та чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти, розгляд справи відкладено на 21 травня 2026 року, відповідача ОСОБА_1 повідомлено шляхом поміщення оголошення на сайті судової влади України. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив суд розгляд справи провести за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового розгляду повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, тому у відповідності до положень ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Суд, за згодою позивача, ухвалює провести розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі. Крім того, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 
З матеріалів справи вбачається, що 192.2022 ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту - інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит - з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором М472, у якому зазначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача - сума кредиту - 2 000 грн строком на 365 днів на споживчі потреби зі сплатою процентів у розмірі 3, 65 % річних (0, 01 % в день) (а.с.20 зв-21). Також 19.12.2022 між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 527392 про надання споживчого кредиту по продукту NewShort, який підписано позичальником шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у сумі 2 000,00 грн, строк дії кредиту 365 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; стандартна процентна ставка 2,2 % в день. (а.с. 15-20) Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з яким укладено договір № 527392 від 19.12.2022, ідентифікований ТОВ «Селфі кредит»; акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) М472 відправлено позичальнику 1912.2022 на номер телефону НОМЕР_3 (а.с.21 зв) На підтвердження факту перерахування коштів 19.12.2022 в сумі 2 000 грн на банківську картку клієнта від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» до позовної заяви додано листа директора ТОВ «Пейтек» від 20.10.2025 (а.с. 22 зв). 01 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» укладено договір факторингу № 01022024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-капітал» приймає належні ТОВ «Селфі кредит» права вимоги до боржників (а.с. 26-29). Згідно з платіжною інструкцією № 74877 від від 01.02.2024 ТОВ «ФК «Кредит-капітал» перерахувало ТОВ «Селфі кредит» 2528536, 65 грн грн як плату за відступлення прав вимоги за договором факторингу № 01022024 від 01 лютого 2024 року (а. с. 29). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02.2024 від 01.02.2024 ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 16 289, 96 грн, а саме: 1999, 99 грн - заборгованість за тілом кредиту, 14 289, 97 грн - заборгованість за процентами. (а.с.28 зв) Зазначена сума заборгованості підтверджується і розрахунком заборгованості, наданим позивачем, з якої вбачається, що станом на 01.02.2024 року заборгованість ОСОБА_1 складала 16 289, 96 грн, а саме: 1999, 99 грн - заборгованість за тілом кредиту, 14 289, 97 грн - заборгованість за процентами. (а.с. 22 зв-25) 
З встановлених в ході розгляду справи обставинах суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положень статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 статті 15, ч.1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Приписами статті 15 ЦК України регламентовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 статті 16 ЦК України. 
Також при вирішенні справи судом застосовуються положення цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та доказування. 
Так, за правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми. Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги. Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року в справі № 334/3056/15 вказав, що в справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. 
Так, за розрахунком позивача заборгованість відповідача за вказаним договором становить 16 289, 96 грн, до якої входить 1999, 99 грн - заборгованість за тілом кредиту, 14 289, 97 грн - заборгованість за процентами. На підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів позивачем надано лист директора ТОВ «ПЕЙТЕК» від 20.10.2025 року. Крім того, судом задовольнялось клопотання представника позивача про витребування доказів і витребовувалась інформація від АТ КБ «Приват Банк», яка становить банківську таємницю. Згідно інформації, наданої АТ КБ ПриватБанк» від 07.05.2026 року на виконання ухвали суду на ім`я ОСОБА_1 в банку не емітовано карту № НОМЕР_1 . Оскільки зазначена картка в банку не обслуговувалась за клієнтом ОСОБА_1 , тому запитувана судом інформація ненадана (а.с.60) Інших доказів, які б підтверджували отримання відповідачем грошових коштів за договором, позивач не надав. 
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за укладеними договорами. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 грудня 2020 року в справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року в справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року в справі № 200/5647/18. 
Таким чином, матеріалами справи не підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» надало кредитні кошти за Договором про надання споживчого кредиту № 527392 саме відповідачу ОСОБА_1 за вказаним договором, адже як слідує з інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 банком не було емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 , на яку, за твердженням представника позивача, здійснювалося перерахування коштів первісним кредитором. 
Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 , який зазначений в клопотанні представника позивача про витребування доказів (а.с. 8 - 8 зв), підстави для задоволення вимог заявленого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за недоведеністю. 
Крім того, ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог п.2 ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат. 

На основі викладеного, керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 18, 89, 95, 133, 141, 247, 258, 263-265, 279 ЦПК України, ст. 526, 530, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд, -  
УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити. 

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В.Тіщенко