ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/6692/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач; ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (надалі - відповідач; ГУ ПФУ в Чернігівській області), у якій позивач просить: 
1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 25.02.2025 №163750032367 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в радгоспі ім. Благоєва з 01.01.1983 по 16.04.1983 відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , період роботи в колгоспі ім. Благоєва з липня 1982 року по листопад 1982 року та січень, березень, травень 1983 року відповідно до довідки Комунальної організації (установи, заклад) "Спільна архівна установа Полтавського району" від 03.02.2025 №20/01-11.2, та врахувати при призначенні пенсії за віком;
3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до довідки Комунальної організації (установи, заклад) “Спільна архівна установа Полтавського району” №20/01-11.2 від 03 лютого 2025 року щодо спірних періодів роботи з липня 1982 року по листопад 1982 року та січень, березень, травень 1983 року позивач працював у колгоспі ім. Благоєва, що був реорганізований в радгосп ім. Благоєва. Зазначає, що у книгах обліку розрахунків по оплаті праці колгоспникам колгоспу ім. Благоєва є відомості про кількість відпрацьованих людиноднів, де значиться ОСОБА_1 . Посилання відповідача на те, що запис по батькові позивача в довідці зазначено не повністю не може слугувати підставою для не зарахування періоду роботи з липня 1982 року по листопад 1982 року та січень, березень, травень 1983 року до страхового стажу, оскільки позивач не може нести відповідальність за відповідальну особу ведення книг обліку розрахунків по оплаті праці колгоспникам колгоспу ім. Благоєва. Вказує, що трудова книжка містить всі необхідні записи на підтвердження страхового стажу позивача, а ведення трудової книжки є обов`язком уповноваженої особи підприємства, на якому працювала особа, а не обов`язком позивача. Тому позивач не несе відповідальність за порушення третіми особами вимог ведення трудових книжок. Вважає, що має право на призначення пенсії за віком у зв`язку із наявністю необхідного страхового стажу понад 32 роки, до якого неправомірно не зараховані певні періоди та відповідачем помилково обраховано страховий стаж позивача.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/6692/25. Клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області докази. 
Відповідач ГУ ПФУ в Чернігівській області не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву. 
Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторони, викладені у заяві по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.
17 лютого 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області (Полтавське об`єднане управління ПФУ) із заявою за призначенням / перерахунком пенсії, в якій просив призначити йому пенсію за віком /а.с. 58-59/.
До вказаної заяви позивач додав пакет документів, перелік яких наведено у розписці-повідомленні від 17 лютого 2025 року та копії яких наявні у матеріалах справи. Зокрема, позивачем надано до пенсійного органу військовий квиток серії НОМЕР_2 , довідку прийняття на роботу (навчання) № 23/01-11.2, документи про виконання роботи, яка дає право на певний вид пенсій № 07-01/36,37,38, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, від 12.08.1993 № 637 № 07-01/37, № 07-01/36, № 07-01/38, №20/0111.2, № 21/01-11.2, № 22/01-11.2, трудову книжку НОМЕР_1 , довідку про заробітну плату № 24/01-11.2, № 25/01-11.2 /а.с. 59, 49-57, 66-70/.
Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1 (далі - Порядок №22-1, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи ОСОБА_1 в електронному вигляді передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. 
За результатами розгляду заяви позивача від 17 лютого 2025 року та вказаних документів ГУ ПФУ в Чернігівській області прийнято рішення №163750032367 від 25 лютого 2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу /а.с. 7/, яке вмотивовано тим, що пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років. Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, становить 32 роки. Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у разі відсутності, починаючи з 01.01.2018 страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу, починаючи з 1 січня 2028- від 25 до 35 років. Страховий стаж особи становить 29 років 6 днів. До страхового стажу за наданими документами не зараховано: період роботи з 01.01.1983 по 16.04.1983 відповідно до трудової книжки від 27.10.1987, оскільки запис проведено до дати видачі трудової книжки (27.10.1987); періоди роботи з липня 1982 року по листопад 1982 та січень березень, травень 1983 року відповідно до довідки від 03.02.2025 №20/01-11.2, оскільки по батькові заявника в довідці зазначено не повністю. 
Вважаючи протиправним рішення Головного управління в Чернігівській області №163750032367 від 25 лютого 2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , позивач звернулася до суду з позовом у цій справі.
Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню Головного управління в Чернігівській області №163750032367 від 25 лютого 2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною першою статті 5 Закону №1058-IV встановлено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Згідно зі статтею 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 44 Закону №1058-ІV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).
За приписами пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637; для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Матеріалами справи підтверджено, що 17 лютого 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області (Полтавське об`єднане управління ПФУ) із заявою за призначенням / перерахунком пенсії, в якій просив призначити йому пенсію за віком /а.с. 58-59/.
Стаття 26 Закону №1058-ІV визначає, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Отже, ОСОБА_1 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг 60 років, для призначення пенсії за віком повинен мати страховий стаж не менше 32 років. 
Органом Пенсійного фонду України обраховано страховий стаж ОСОБА_1 як 29 років 0 місяців 6 днів /а.с. 65/.
До страхового стажу органом Пенсійного фонду України не зараховані періоди з 01.01.1983 по 16.04.1983, з липня 1982 року по листопад 1982 року. 
За приписами частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Для осіб, стосовно яких згідно із Законом України "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей" встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, період позбавлення особистої свободи зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII).
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання Закону України "Про пенсійне забезпечення" постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок №637).
Пунктами 1 та 2 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. 
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №159/4315/16-а та від 26.04.2021 у справі №348/2180/16-а.
Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 /а.с. 66-70/:
- 29.12.1982 колгосп ім. Благоєва реорганізований в радгосп ім. Благоєва, підстава: постанова УРСР №559 від 26.09.1982 (запис №1);
- 01.01.1983 позивач прийнятий у радгосп ім. Благоєва шофером, підстава: наказ №3-к від 01.01.1983 (запис № 2);
- 16.04.1983 – звільнений з роботи по ст. 36 п. 3 КЗпП УРСР у зв`язку з призовом на дійсну військову службу, підстава: наказ №39-к від 16.04.1983 (запис №3).
Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого терміну з дня прийому на роботу.
До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою записи про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно з пунктом 2.5 цієї Інструкції в разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення, інші виправлення, виправлення виконується власником того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу. 
Таким чином, обов`язок щодо заповнення трудової книжки, внесення виправлення до трудової книжки вказаною Інструкцією покладався саме на адміністрацію підприємства, а не на працівника. 
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.
Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ГУ ПФУ в Чернігівській області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Відповідачем не надано до суду жодних доказів на спростування факту роботи позивача з 01.01.1983 по 16.04.1983 у радгоспі ім. Благоєва.
Водночас, записи про роботу з липня 1982 року по листопад 1982 року у колгоспі ім. Благоєва у трудовій книжці позивача відсутні.
Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Отже, законодавець передбачив особливий порядок зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. 
Пунктом 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 "Про трудові книжки колгоспників", установлено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу, в тому числі на членів рибознавчих колгоспів, з моменту прийняття їх у члени колгоспу. 
Відповідно до пункту 1 Основного положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затвердженого постановою правління Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, яка ведеться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу (пункт 2 Основних положень).
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).
Згідно пункту 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Згідно із зразком трудової книжки колгоспника, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, у трудовій книжці колгоспника зазначається в розділі V відомості про трудову участь в загальному господарстві, зокрема прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві та причини невиконання такого річного мінімуму.
Зважаючи на викладене, основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, яка ведеться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу та підтверджує обставини про трудову участь: прийняття в колгоспі річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві, його виконання чи не виконання. 
Позивачем не надано до пенсійного органу та до суду трудову книжку колгоспника.
За відсутності встановлених статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" відповідних відомостей у трудовій книжці колгоспника та у трудовій книжці, такі відомості мають бути підтверджені іншими документами, виданими за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відповідні відомості.
Позивачем разом із заявою від 17 лютого 2025 року до пенсійного органу надано архівну довідку Комунальної організації (установа, заклад) "Спільна архівна установа Полтавського району" Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області №20/01-11.2 від 03.02.2025, що видана на підставі книг обліку розрахунків по оплаті праці колгоспникам колгоспу ім. Благоєва Куликівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (з 01.03.1983 року – радгосп ім. Благоєва Куликівської сільської ради Полтавського району Полтавської області), у яких є відомості про кількість відпрацьованих людиноднів, де значиться ОСОБА_1 (так у документі) з липня по листопад 1982 року; за січень, березень, травень 1983 року /а.с. 51/.
За змістом цієї довідки позивач відпрацював у липні 1982 року 17,5 людиноднів, у серпні 1982 року 29 людиноднів, у вересні 1982 року - 21 людинодень, у жовтні 1982 року - 30 людиноднів, у листопаді 1982 року - 19 людиноднів, у грудні 1982 року - 0 людиноднів, у січні 1983 року - 22 людинодні, у лютому 1983 року 0 людиноднів, у березні 1983 року - 24 людинодні, 2 квітні 1983 року - 0 людиноднів, у травні 1983 року - 14 людиноднів.
Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
ЄСПЛ також наголошує на особливій важливості принципу "належного урядування", зокрема, у справі "Лелас проти Хорватії" (заява № 55555/08) - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу" (пункт 74).
Відтак, суд критично оцінює доводи відповідача про неможливість зарахування страхового стажу через відсутність в довідці повного по батькові особи.
Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 з липня 1982 ркоу по листопад 1982 року не працював в колгоспі ім. Благоєва або не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової діяльності в громадському господарстві.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що до страхового стажу ОСОБА_1 підлягають зарахуванню період роботи позивача у колгоспі ім. Благоєва липень 1982 року - листопад 1982 року та період роботи у радгоспі ім. Благоєва з 01 січня 1983 року по 16 квітня 1983 року, однак відповідач неправомірно не зарахував ці періоди роботи до страхового стажу позивача.
Зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 25 лютого 2025 року №163750032367 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком прийняте відповідачем не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому це рішення є протиправним та підлягає скасуванню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно відомостей трудової книжки позивач був звільнений з роботи в радгоспі ім. Благоєва 16 квітня 1982 року та згідно відомостей військового квитка позивача останній зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_3 наказом від 25.04.1983 /а.с. 30/, що свідчить про те, що у травні 1983 року позивач проходив дійсну військову службу та травень 1983 року (з 01 травня по 31 травня 1983 року) був зарахований органом Пенсійного фонду України до страхового стажу позивача у складі періоду військової строкової служби /а.с. 65/, тому травень 1983 року не підлягає повторному зарахуванню до страхового стажу позивача, як робота у радгоспі ім. Благоєва. 
Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду, у даному випадку ГУ ПФУ в Чернігівській області, і, за відсутності всіх вихідних даних, необхідних для вирішення цього питання, не може бути розглянуте по суті судом.
При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.
Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.
За таких обставин, вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, суд залишає без задоволення.
Водночас, суд з метою ефективного поновлення прав позивача вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 25 лютого 2025 року №163750032367 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи у колгоспі ім. Благоєва з липня 1982 року по листопад 1982 року та період його роботи у радгоспі ім. Благоєва з 01 січня 1983 року по 16 квітня 1983 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 лютого 2025 року про призначення пенсії за віком.
Обраний у справі судом спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам справедливості та забезпечить ефективне поновлення порушеного права позивача з урахуванням обставин цієї справи.
Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.
Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн., що підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції АТ "Ощадбанк" від 15.05.2025 №14 /а.с. 30/ та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 34/.
Частинами 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, при частковому задоволенні позову ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484 грн. 48 коп. (968,96 грн./ 2).
На підставі викладеного, керуючись статтями 2-9, 77, 139, 229, 243-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, 
У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83а, м. Чернігів, 14005, ідентифікаційний код 21390940) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 25 лютого 2025 року №163750032367 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи у колгоспі ім. Благоєва з липня 1982 року по листопад 1982 року та період його роботи у радгоспі ім. Благоєва з 01 січня 1983 року по 16 квітня 1983 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 лютого 2025 року про призначення пенсії за віком.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484 грн. 48 коп. (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич