П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року місто Київ 
справа № 761/30663/24
провадження № 22-ц/824/5590/2026 

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Хасанової А.Р.,

сторони:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальності «АІСЕ України»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 7 жовтня 2025 року, ухвалене у складі судді Саадулаєв А.І.,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТОВ «АІСЕ України», у якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати зобов`язання за угодою № 218782 від 30.01.2009, укладеною між ОСОБА_1 та ЗАТ "АІСЕ УКРАЇНА" щодо придбання транспортного засобу марки ЗАЗ FORZA AF 6854, шасі № НОМЕР_1 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , припиненими. Припинити обтяження, яке зареєстроване на підставі договору застави, посвідченого 06.12.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. та зареєстровано у реєстрі за № 19449 про заборону відчужувати: об`єкт обтяження: автомобіль легковий, ЗАЗ FORZA AF 6854, номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 .
Позов обґрунтовано тим, що 30.01.2009 між ОСОБА_1 та ЗАТ "АІСЕ УКРАЇНА", правонаступником якого є TOB "АІСЕ УКРАЇНА", укладено угоду № 218782 про надання послуг системи АВТОПЛАН на придбання автомобіля марки Chery Amulet A1 за ціною 51400,00 грн зі сплатою 100 внесків відповідно до графіка (додаток № 1 та додаток № 2 до угоди 218782 від 30.01.2009). За погодженням з відповідачем, позивач змінила модель автомобіля за угодою № 218782 від 29.08.2011 з Chery Amulet А1 на ЗАЗ FORZA AF 6854. 06.12.2011 позивач отримала автомобіль марки ЗАЗ моделі FORZA AF 6854, шасі № НОМЕР_3 , 2011 року випуску та здійснила державну реєстрацію транспортного засобу за номером НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .
Крім того, 06.12.2011 між ОСОБА_1 (заставодавець) та ПАТ «АІСЕ Україна» (заставодержатель) укладено договір застави транспортного засобу ЗАЗ FORZA AF 6854, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. та зареєстровано у реєстрі за № 19449.
Позивач зазначає, що належним чином виконувала свої зобов`язання за угодою № 218782 від 30.01.2009 та щомісячно сплачувала внески, починаючи з лютого 2009 року. 
29.08.2011 між ОСОБА_1 та ПАТ "АІСЕ УКРАЇНА", (правонаступник TOB "АІСЕ УКРАЇНА") укладено додаток № 3 до угоди № 218782 від 30.01.2009. При цьому, позивач зазначає, що Додатком № 3 від 29.08.2011 до угоди № 218782 від 30.01.2009, на підставі ст. 5 Угоди та ст. 4,5 Додатку № 2 до Угоди, була змінена ціна автомобіля з 51400,00 грн на 104195,71 грн та визначено, що заборгованість учасника системи на момент підписання цього додатку складає 75893,58 грн.
За період з 01.09.2011 по 31.05.2017 позивачем було сплачено внесків на загальну суму 91087,12 грн. Переплата по внескам склала 15193,54 грн.
Таким чином, ОСОБА_1 повністю погасила заборгованість перед відповідачем та в повному обсязі виконала умови угоди № 218782 від 30.01.2009 і договору застави від 06.12.2011.
Починаючи з 01.07.2017 (наступний після закінчення терміну дії угоди), у зв'язку з повним виконанням умов угоди, у позивача виникло право на зняття заборони на відчуження та припинення обтяження на придбаний транспортний засіб.
Спроби добровільно врегулювати спір виявилися невдалими. У своїй відповіді від 14.08.2017, ПАТ «АІСЕ Україна» повідомило про наявність заборгованості за угодою № 218782 у розмірі 56977,98 грн. При цьому, відповідач раніше про наявність заборгованості не повідомляв,  відповідачем не було вжито заходів щодо припинення застави, чим порушено право власності позивача щодо вказаного об'єкта рухомого майна.
Враховуючи те, що позивач належним чином виконала свої зобов'язання за угодою № 218782 від 30.01.2009 та повністю погасила заборгованість перед відповідачем, а відповідач безпідставно не визнає виконання нею своїх зобов'язань за угодою, наявні правові підстави для припинення зобов'язання ОСОБА_1 за вказаною угодою.
Оскільки застава має залежний характер від основного зобов'язання, позовна вимога про припинення обтяження транспортного засобу ЗАЗ FORZA AF 6854, номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 , яке зареєстроване на підставі договору застави від 06.12.2011, є обґрунтованою.
Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила позовні вимоги задовольнити.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2025 залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «АІСЕ України» про визнання угоди припиненою, припинення обтяження.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в який просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі зазначає про те, що рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що позивачка належним чином виконала свої зобов`язання за угодою №218782 від 30.01.2009 та повністю погасила заборгованість перед відповідачем, що підтвердив останній у відповіді від 14.08.2017, повідомивши про те, що станом на 14.08.2017 за угодою №218782 сплачено 100 внесків на загальну суму 107707,18 грн.; також за угодою були сплачені наступні платежі: доплата за обраний автомобіль, податок на доходи фізичних осіб згідно умов акції «Придбай автомобіль з АВТОПЛАНОМ!!! 11 гривень на день*», плата за внесення в державний реєстр Обтяжень рухомого майна, страхування автомобіля, сплата військового збору, визначеного Податковим кодексом України, на загальну суму 21625,80 грн. Зазначена відповідь відповідача залишилася поза увагою суду.
Крім того, зазначає про те, що посилання суду першої інстанції, що «в останньому абзаці додатку № 3 до Угоди вказано, що сума заборгованості може бути змінена» є безпідставними, оскільки сума заборгованості за Угодою може бути змінена не в односторонньому порядку відповідачем, а лише у спосіб визначений законодавством, тобто шляхом укладення додаткової угоди. Таким чином, вважає апелянт, що твердження суду про відсутність необхідності укладати додаткові угоди та/чи додаткового договору щодо зміни автомобіля обумовлена наявністю в Угоді погодженого сторонами Угоди порядку визначення (встановлення) ціни автомобіля, яка використовується для розрахунку платежів за Угодою є необґрунтованим та не відповідає вимогам закону. Вказане твердження також спростовується самим укладанням додатку №3 від 29.08.2011 до угоди №218782 від 30.01.2009 про зміну ціни автомобіля, а не визначенням самостійно відповідачем ціни автомобіля згідно угоди.
Судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, що відповідачем в незаконний спосіб змінено ціну автомобіля та нараховано заборгованість позивачці без укладання відповідної додаткової угоди.
Поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів наявності заборгованості позивачки за угодою №218782 від
30.01.2009 та з чого саме вона складається і як вона розрахована. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження доводів відповідача про зміну ціни автомобіля, зазначеної у додатку № 3 до угоди № 218782, на іншу суму.
Суд першої інстанції не дослідив належним чином питання, що відповідач не вжив заходів щодо припинення застави, чим порушено право власності позивачки на транспортний засіб.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «АІСЕ України» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.
У судовому засіданні представник позивача - адвокат Шаблій Ю.О., яка була присутня в режимі відеоконференції та позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.
У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Мельник В.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які не з`явилися, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судом установлено, що 30.01.2009 між ЗАТ «АІСЕ Україна», правонаступником якого є ТОВ «АІСЕ Україна», та ОСОБА_1 укладено угоду № 218782 та підписано додатки № 1 та № 2, які є невід`ємною частиною Угоди.
Угода укладена в рамках створеної відповідачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів в групах «АВТОПЛАН». Система встановлює відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості інших послуг невеликими щомісячними внесками протягом певного періоду часу.
При виконанні умов угод, укладених з учасниками в рамках системи «АВТОПЛАН», АІСЕ надає учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля на основі системи «АВТОПЛАН». Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах Асигнаційних актів, а також інших послуг, передбачених угодою, які гарантують придбання автомобіля кожним учасником системи «АВТОПЛАН». 
Предметом Угоди є надання ОСОБА_1 послуг системи «АВТОПЛАН», спрямованих на придбання у групі автомобіля Chery Amulet. Угоду було включено до Групи № 745 та надано порядковий номер 144 у цій групі. На асигнаційному акті від 29.08.2011 позивачці було надано право на отримання автомобіля.
Відповідно до п. 10.1 ст. 10 Додатку 2 до Угоди, учасник системи, якому вже надано право на отримання автомобіля, має право звернутися з проханням надати будь-яку модель, що відрізняється від моделі автомобіля, зазначеної в Додатку № 1, з модельного ряду запропонованого кожним постачальником системи.
Позивачка реалізувала своє право, передбачене п. 10.1 ст. 10 Додатку 2 до Угоди, та обрала автомобіль ЗАЗ Forza.
Відповідно до п. 10.2 ст. 10 Додатку 2 до Угоди, якщо обрана Учасником системи модель коштує більше, ніж модель автомобіля, право на отримання якої було надано, учасник системи має сплатити різницю їх поточної ціни у відповідному місяці до отримання автомобіля.
На момент надання право на отримання автомобіля автомобіль марки Chery моделі Amulet коштував 75 120,00 грн, а обраний Учасницею автомобіль марки ЗАЗ моделі Forza коштував 86 620,00 грн, різницю вартості в ціні автомобілів у розмірі 11 500,00 грн сплачено позивачкою 24.11.2011, що підтверджується квитанцією на вказану суму.
Тобто, між позивачкою та відповідачем не укладалася додаткова угода про заміну автомобіля марки Chery моделі Amulet на автомобіль марки ЗАЗ моделі Forza (ст. 10 Додатку 2 до Угоди).
06.12.2011 ОСОБА_1 отримала у власність автомобіль марки ЗАЗ моделі Forza, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_5 .
За умовами Угоди позивачка зобов`язалася сплатити стовідсоткову вартість автомобіля (100% Ціни автомобіля) та вартість наданих їй послуг шляхом сплати 100 (ста) щомісячних Повних внесків (Стаття 5 Угоди).
Протягом червня 2009 року - травня 2017 року (включно) позивачка, сплачувала щомісячні внески. Починаючи з червня 2017 року, позивачка припинила виконувати свої зобов`язання за Угодою.
28.07.2017 ОСОБА_1 звернулася до АІСЕ з заявою, якою просила розподілити суму залишку в розмірі 56 977,98 грн рівними частинами на 30 місяців. Вказана заява була зареєстрована 28.07.2017 за вхідним № 299.
У відповідь на заяву ОСОБА_2 , листом від 14.08.2017 АІСЕ повідомило ОСОБА_2 про те, що сума заборгованості може бути розподілена виключно на 18 місяців, що підтверджується копією листа АІСЕ від 14.08.2017.
Відповідачем належним чином виконано зобов`язання за Угодою № 218782, що підтверджується отриманням позивачкою автомобіля ЗАЗ моделі Forza.
Як встановлено зі змісту додатку № 3 до Угоди і зазначається після вказання дати підписання цього додатку: «Загальна сума заборгованості по сплаті Учасником системи на момент підписання цього додатку за Угодою». Тобто, Додаток № 3 до Угоди містить значення певних грошових сум, однак ці значення були актуальними та вказувалися на момент підписання цього додатку. В останньому абзаці додатку № 3 до Угоди вказано, що сума заборгованості може бути зміненою.
Згідно з копією договору застави від 06.12.2011 за реєстровим № 19449, п. 1.3 вказаного договору застави визначено розмір застави у сумі 86 620,00 грн, а в п. 1.6 визначено розмір забезпечених заставою зобов`язань у сумі 104 195,71 грн, водночас п. 1.7 сторонами погоджено, що розмір забезпеченого заставою зобов`язання може бути змінено.
Отже, підписуючи договір застави позивачка зобов`язалася виконати зобов`язання не пізніше 30.06.2017 (п. 3.3). Натомість, зобов`язання не виконані..
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не сплачено в повному обсязі 100 (сто) щомісячних Повних внесків (Стаття 5 Угоди), а саме не сплачено повної суми вартості транспортного засобу, тобто позивачка припинила виконувати свої зобов`язання за Угодою, а тому позовна вимога в частині визнання зобов`язання за угодою № 218782 від 30.01.2009, укладеною між ОСОБА_1 та ЗАТ "АІСЕ УКРАЇНА" щодо придбання транспортного засобу марки ЗАЗ FORZA AF 6854, шасі № НОМЕР_1 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , припиненим - не підлягає задоволенню.
Крім цього, у даному випадку право застави виникло з договору застави, який за своєю правовою природою є похідним від основного зобов`язання та був укладений саме з метою забезпечення виконання основного зобов`язання, а отже, неможливо припинити заставу до виконання у повному обсязі взятих на себе ОСОБА_1 зобов`язань за Угодою № 218782. Тому, і в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор має право вимагати виконання такого обов`язку.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Доводи апеляційної скарги про повне виконання позивачкою своїх зобов`язань за Угодою № 218782 від 30.01.2009 не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Із матеріалів справи вбачається, що після отримання автомобіля позивачка продовжувала здійснювати платежі до травня 2017 року включно, а починаючи з червня 2017 року припинила виконання умов угоди.
Особливого значення набуває заява самої позивачки від 28.07.2017, адресована АІСЕ, у якій ОСОБА_1 просила розподілити залишок заборгованості в сумі 56 977,98 грн на 30 місяців. Подання такої заяви свідчить про фактичне визнання позивачкою наявності невиконаного грошового зобов`язання за договором.
Отже, власні дії позивачки спростовують її доводи про повне виконання зобов`язань та підтверджують існування заборгованості після настання строку виконання договору.
Колегія суддів також відхиляє посилання апелянта на лист АІСЕ від 14.08.2017, як на доказ повного виконання зобов`язань.
Зміст зазначеного листа свідчить лише про кількість та загальний розмір сплачених внесків, однак не підтверджує відсутність заборгованості за договором у цілому. Навпаки, сам факт відповіді на заяву про реструктуризацію боргу підтверджує існування непогашених зобов`язань.
Доводи апеляційної скарги про незаконну зміну вартості автомобіля також є безпідставними.
Як правильно встановив суд першої інстанції, порядок визначення та зміни поточної вартості автомобіля був безпосередньо передбачений умовами угоди№ 218782 від 30.01.2009 та Додатку № 2 до неї, які були підписані позивачкою та є обов`язковими для виконання.
Матеріали справи свідчать, що зміна моделі автомобіля була здійснена на підставі пунктів 10.1 та 10.2 Додатку № 2 до угоди. Позивачка добровільно скористалася правом обрати іншу модель автомобіля - ЗАЗ FORZA замість Chery Amulet, при чому дорожчу за первісно визначену.
Факт доплати різниці у вартості автомобілів у розмірі 11 500 грн підтверджує, що позивачка погодилася з новою вартістю транспортного засобу та умовами його придбання.
Сам по собі Додаток № 3 від 29.08.2011 не підтверджує остаточний розмір заборгованості на весь строк дії договору. Як правильно зазначив суд першої інстанції, цей документ відображав стан взаєморозрахунків сторін на дату його підписання та прямо передбачав можливість зміни відповідних сум у майбутньому.
Таким чином, твердження апелянта про відсутність правових підстав для зміни розміру платежів суперечать змісту укладеної угоди та наявним у справі доказам.
Не заслуговують на увагу і доводи щодо припинення застави.
Згідно ч. 1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Отже, застава має акцесорний (похідний) характер і безпосередньо залежить від існування основного зобов`язання.
Оскільки належними та допустимими доказами не підтверджено повного виконання позивачкою основного зобов`язання за угодою № 218782 від 30.01.2009, відсутні правові підстави вважати припиненим і забезпечувальне зобов`язання у вигляді застави.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і на правильність їх не впливають, зводяться до незгоди з висновками суду.
За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 7 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повна постанова складена 2 липня 2026 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна 

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус