ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" квітня 2026 р. Справа№ 910/8059/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Корсака В.А.
суддів: Євсікова О.О. 
Алданової С.О. 

за участю секретаря судового засідання: Жукова К.Д.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: не з`явився 
від відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Козимир Олени Олександрівни
на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2025
у справі №910/8059/25 (суддя Бойко Р.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина"
до Фізичної особи-підприємця Козимир Олени Олександрівни
про стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

26.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Козимир Олени Олександрівни про стягнення коштів у загальному розмірі 741 671,11 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протягом періоду з липня 2021 року по лютий 2022 року ним помилково сплачувалась орендна плата за Договором оренди від 18.09.2020, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толіпко О.О. та зареєстрованим за №1352, в більшому розмірі ніж підлягав - замість 30 000,85 грн сплачувалась орендна плата у розмірі 59 999,31 грн, у зв`язку з чим Фізичною особою-підприємцем Козимир Оленою Олександрівною було безпідставно набуто кошти у розмірі 239 987,68 грн. Позивач також наголошує на тому, що Відповідачка прострочила сплату передбаченого п. 24.5 Договору оренди від 18.09.2020 штрафу/відшкодування понесених орендарем витрат у розмірі 1 300 202,55 грн (застосованого за реалізацію Фізичною особою-підприємцем Козимир Оленою Олександрівною свого права на одностороннє розірвання договору оренди за відсутності порушень відповідачем своїх договірних зобов`язань за спірним договором), у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 396 099,86 грн та 3% річних у розмірі 105 583,57 грн, нарахованих за період з 23.07.2022 по 06.04.2025.
Матеріально-правовою підставою позову позивач обрав статті 526, 530, 625 та 1212 Цивільного кодексу України, а також на статтю 4 Закону України «Про судовий збір». 

Доводи та заперечення відповідача

Відповідачка відзиву на позов не подала. 

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Козимир Олени Олександрівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" безпідставно набуті кошти у розмірі 59 982,58 грн, інфляційні втрати у розмірі 396 099,86 грн, 3% річних у розмірі 105 583,57 грн та судовий збір у розмірі 6 739,99 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
Рішення, з посиланням на статті 18, 74, 75, 79, 129, 202, 222, 238, 240 та 242 Господарського процесуального кодексу України, статті 11, 524, 533-535, 605, 625, 785, 1212 Цивільного кодексу України, статтю 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також статтю 4 Закону України «Про судовий збір», мотивоване тим, що оскільки неустойка/штрафні санкції (штраф, пеня) входять до складу грошового зобов`язання та є складовими боргу, то у разі прострочення виконання грошового зобов`язання в частині сплати присуджених до стягнення штрафних санкцій, є правомірним нарахування 3% річних і інфляційних втрат на присуджену до стягнення суму штрафних санкцій згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Таким чином, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон", за період з 23.07.2022 по 06.04.2025, суд першої інстанції прийшов до висновку про правомірність стягнення з Фізичної особи-підприємця Козимир Олени Олександрівни інфляційних втрат у розмірі 396 099,86 грн та 3% річних у розмірі 105 583,57 грн. Отже, позов суд задовольнив частково та стягнув з Фізичної особи-підприємця Козимир Олени Олександрівни інфляційні втрати у розмірі 396 099,86 грн, 3% річних у розмірі 105 583,57 грн та безпідставно набуті кошти у розмірі 59 982,58 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів 

Не погоджуючись з цим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким ким відмовити повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Дитина» до Фізичної особи-підприємця Козимир Олени Олександрівни про стягнення коштів у загальному розмірі 741 671,11 грн.
А саме апелянт посилається на те, що:
- Позивач не здійснював сплату орендної плати у період з березня 2022 року по серпень 2022 року (до моменту підписання акту повернення приміщення). У зв`язку з цим, переплата у розмірі 239 987,68 грн покривала наявну заборгованість Позивача з орендної плати за вказані 6 місяців. Цей факт також підтверджується постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 у справі №910/10505/22. Отже, спірні кошти були зараховані як орендна плата, не є безпідставно набутими (надміру сплаченими) та не підлягають поверненню;
- дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало до ухвалення рішення суду. Проте суми, присуджені до стягнення за попереднім рішенням (штрафні санкції та компенсація вартості ремонту), є мірою відповідальності у вигляді відшкодування шкоди у зв`язку з розірванням договору, а не борговим зобов`язанням. Нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суми шкоди та штрафних санкцій є подвійною мірою відповідальності за одне й те саме правопорушення, що прямо суперечить статті 61 Конституції України. Таким чином, апелянт вважає, що дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на ці правовідносини.

Доводи та заперечення позивача

У своєму відзиві на апеляційну скаргу позивач з апеляційною скаргою не погодився, просить залишити оскаржене рішення без змін посилаючись на те, що:
- суд першої інстанції вже врахував доводи Відповідача про наявність заборгованості за оренду. Доводи апелянта про те, що кошти у сумі 239 987,68 грн не є безпідставно набутими, оскільки вони зараховані як орендна плата за 6 місяців є безпідставними. Із заявлених Позивачем до стягнення 239 987,68 грн суд першої інстанції справедливо зарахував 180 005,10 грн як плату за фактичне користування приміщенням та присудив до стягнення на користь Позивача лише решту суми, яка становить 59 982,58 грн;
- факт існування переплати у розмірі 239 987,68 грн станом на кінець лютого 2022 року вже був ретельно перевірений та встановлений судовим рішенням у справі №910/10505/22. Ці обставини є преюдиційними згідно з ч. 4 ст. 75 ГПКУ, отже, не підлягають жодному сумніву та повторному доведенню.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Алданова С.О., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2025 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8059/25 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №910/8059/25. Копію ухвали надіслано суду першої інстанції. 
Після надходження матеріалів справи, розглянувши матеріали апеляційної скарги Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 234, 258, 260 ГПК України у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.
21.11.2025 недоліки апеляційної скарги усунуто. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Козимир Олени Олександрівни на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2025 у справі №910/8059/25. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 04.02.2026. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 26.01.2026 (включно). Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 26.01.2026 (включно). Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнано обов`язковою.
Розгляд справи відкладався, зокрема до 06.04.2026.
У судовому засіданні 06.04.2026, після судових дебатів, колегія оголосила про перехід до стадії ухвалення судового рішення у справі №910/8059/25, яка відбудеться 15.04.2026.

Явка представників учасників справи

У судовому засіданні 15.04.2026 проголошено короткий текст постанови без участі представників сторін. 
На стадії судових дебатів, у судовому засіданні 06.04.2026 представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві та просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін. 

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Суд першої інстанції, на підставі сукупності належних та допустимих доказів встановив такі обставини правовідносин сторін.
18.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" (орендар) та Фізичною особою-підприємцем Козимир Оленою Олександрівною (орендодавець) було укладено Договір оренди, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топілко О.О. та зареєстрований в реєстрі за №1352 (надалі - Договір).
За умовами п. 1.1 Договору орендодавець зобов`язався передати орендарю в тимчасове платне користування (оренду) частку належного йому нежитлового приміщення (прибудова складських приміщень загальною площею 495,10 кв.м.) згідно плану і розмірі, встановленому цим Договором (приміщення).
За умовами пункту 1.2 Договору приміщення розташоване за адресою: Україна, місто Київ, проспект Оболонський, будинок 28В (літ. Б). Загальна площа приміщення, що передається орендарю, складає 239,7 кв.м., та знаходиться на 1-му поверсі (згідно технічного паспорта приміщення, інвентарна справа №43291).
Приміщення передається в оренду з метою розміщення медичного закладу і здійснення статутної діяльності орендаря. Орендар має право використовувати адресу приміщення як поштову адресу, без реєстрації місцезнаходження підприємства. При цьому, в разі припинення дії Договору орендар зобов`язується повідомити третіх осіб про зміну поштової адреси місцезнаходження підприємства (пункт 1.4 Договору).
Статтею 2 Договору передбачено, що приміщення передається орендарю на підставі акту прийому-передачі, у якому повинні бути зазначені опис його технічного стану, розмір площі, вказівки про наявність систем забезпечення, місце розташування.
Акт прийому-передачі приміщення складається і підписується сторонами на дату фактичної передачі приміщення орендарю.
Передача приміщення в оренду не призводить до передачі орендарю права власності на це приміщення.
Ризик випадкової загибелі або пошкодження приміщення, на час дії даного Договору, несе орендар, якщо загибель або пошкодження сталося з його вини або вини його відвідувачів чи працівників.
Передача приміщення в оренду орендодавцем та прийом приміщення в оренду орендарем повинна відбутися першого жовтня дві тисячі двадцятого року за актом прийому-передачі приміщення. У момент підписання акту прийому-передачі приміщення орендодавець передає орендарю ключі від приміщення після чого персоналу та відвідувачам орендаря має бути забезпечений безперешкодний доступ у приміщення. З моменту підписання акту прийому-передачі орендар має право користуватися приміщенням відповідно до умов Договору.
Сторони щомісяця підписують акт виконання робіт (надання послуг), що підтверджує факт надання орендних послуг (пункт 4.4 Договору).
Згідно з пунктом 5.2 Договору строк оренди припиняється у випадку, якщо до дати закінчення даний Договір буде розірваний чи буде припинений з інших підстав, відповідно до умов Договору чи положень чинного законодавства України.
Відповідно до пунктів 24.1, 24.2 Договору останній може бути розірваний, чи може бути припинений з підстав, передбачених умовами Договору чи положеннями чинного законодавства України. У випадку розірвання Договору чи його припинення зобов`язання сторін припиняються на дату, з якої Договір є розірваним чи припиненим, згідно його умов чи положень чинного законодавства України.
У пункті 24.4 Договору його сторони домовились про право кожної із сторін достроково розірвати даний Договір на умовах, визначених цим Договором, з зазначенням причин такого розірвання та обов`язковим письмовим повідомленням іншої сторони про дострокове розірвання Договору не менш, ніж за 14 календарних днів до бажаної дати розірвання.
З матеріалів справи вбачається, що 01.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" (орендар) та Фізичною особою-підприємцем Козимир Оленою Олександрівною (орендодавець) складено та підписано відповідний акт приймання-передачі, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове користування з 01.10.2020 приміщення загальною площею 239,7 кв.м. (знаходиться на 1-му поверсі (згідно технічного паспорта приміщення, інвентарна справа № 43291) за адресою: місто Київ, проспект Оболонський, будинок 28В (літ. Б). У наведеному акті сторони засвідчили, що приміщення передано без пошкоджень, у задовільному (справному) стані, придатному для використання відповідно до умов Договору. Заборгованість по комунальних або будь-яких інших платежах, пов`язаних з використанням та обслуговуванням приміщення, на дату підписання цього акту відсутня.
Листом від 23.05.2022 Фізична особа-підприємець Козимир Олена Олександрівна повідомила Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" про розірвання Договору, враховуючи наявну в орендаря заборгованість по орендній платі за березень, квітень і травень 2022 року, згідно з пунктом 8.9 Договору. Строк розірвання Договору 01.07.2022. Крім того, у цьому листі орендодавець просив у цей строк звільнити приміщення та скласти і підписати акт прийому-передачі. 
31.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" (орендар) та Фізичною особою-підприємцем Козимир Оленою Олександрівною (орендодавець) був підписаний акт прийому-передачі (повернення) приміщення, за яким у зв`язку із достроковим розірванням Договору з 31.08.2022 (останній день строку оренди за Договором) на підставі пунктів 24.4, 24.8, 24.10.1, 24.10.3 Договору (згідно із повідомленням №13-08-2022-1) орендар фактично повернув орендодавцю, а орендодавець прийняв від орендаря приміщення.
Відповідно пункту 2 цього акту сторони підтверджують, що на момент його підписання приміщення знаходиться у стані, не гіршому ніж той, що був при його переданні у користування орендарю за Договором, з урахуванням нормального зносу та проведених орендарем ремонтно-оздоблювальних робіт. Приміщення повертається за цим актом без пошкоджень та повністю придатне для його подальшої експлуатації за цільовим призначенням.
У пункті 3 акту прийому-передачі (повернення) приміщення від 31.08.2022 вказано, що враховуючи підстави дострокового розірвання орендарем Договору та в силу положень пунктів 24.5, 24.6, 24.7, 24.8, 24.11, п.п. 24.10.1, 24.10.3 п. 24.10 статті 24 Договору, орендодавець зобов`язаний не пізніше 15 банківських днів з дати підписання цього акта сплатити на поточний банківський рахунок орендаря штрафні санкції на суму 90 002,55 грн та компенсацію вартості витрат на суму 1 210 200,00 грн, понесених орендарем на ремонтно-оздоблювальні роботи, що разом складає 1 300 202,55 грн.
Разом із тим, вказаний акт з боку Фізичної особи-підприємця Козимир Олени Олександрівни був підписаний із зауваженнями, відповідно до яких орендодавець з актом не згодна.
У жовтні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Козимир Олени Олександрівни, у якому просило суд розірвати Договір та стягнути з Фізичної особи-підприємця Козимир Олени Олександрівни 90 002,55 грн штрафних санкцій та 1 210 200, 00 грн витрат на оздоблювальні роботи приміщення.
У листопаді 2022 року Фізична особа-підприємець Козимир Олена Олександрівна звернулась до Господарського суду міста Києва в межах справи №910/10505/22 із зустрічною позовною заявою, у якій просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" 605 554,45 грн боргу по орендній платі за Договором, 106 235,88 грн пені, 41 382,14 грн інфляційних втрат та 7 404,82 грн 3% річних.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.11.2023 у справі №910/10505/22 первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" задоволено частково; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Козимир Олени Олександрівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" 90 002, 55 грн штрафних санкцій, 1 210 200,00 грн компенсації вартості витрат на ремонтно-оздоблювальні роботи, а також 19 503,04 грн витрат по сплаті судового збору. У задоволенні зустрічного позову Фізичної особи-підприємця Козимир Олени Олександрівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" відмовлено повністю.
Рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2023 у справі №910/10505/22 мотивоване тим, що з 17.06.2021 по лютий 2022 року включно Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" було зобов`язане перерахувати Фізичній особі-підприємцю Козимир Олені Олександрівні орендну плату в загальному розмірі 254 007,20 грн, в той час як з матеріалів справи вбачається, що протягом означеного періоду (з липня 2021 року по лютий 2022 року включно) Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" сплатило орендодавцю грошові кошти у загальному розмірі 479 994,48 грн.
Таким чином, судом в межах справи №910/10505/22 було встановлено, що станом на кінець лютого 2022 року переплата Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" з орендної плати за Договором становила 239 987,68 грн, яка, з урахуванням пониженої місячної ставки орендної плати у розмірі 30 000,85 грн, що діяла, зокрема, з березня по серпень 2022 року включно, у повному обсязі покривала належну до сплати протягом цих 6 місяців орендну плату Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" за Договором з березня 2022 року по 31.08.2022 (до моменту підписання між сторонами акту прийому-передачі (повернення) приміщення).
Враховуючи наведені обставини, суд у справі №910/10505/24 дійшов висновку про те, що на час складення та направлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" листа орендодавця від 23.05.2022 про розірвання Договору в орендаря була відсутня заборгованість з орендної плати за березень-травень 2022 року, а відтак і підстави для одностороннього розірвання спірного Договору орендодавцем шляхом письмової відмови від нього на підставі пункту 8.9 даного правочину. Наведене і стало підставою для стягнення з Фізичної особи-підприємця Козимир Олени Олександрівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" 90 002,55 грн штрафних санкцій, 1 210 200,00 грн компенсації вартості витрат на ремонтно-оздоблювальні роботи, а також 19 503,04 грн витрат по сплаті судового збору.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що неустойка/штрафні санкції (штраф, пеня) входять до складу грошового зобов`язання та є складовими боргу, а тому у разі прострочення виконання грошового зобов`язання в частині сплати присуджених до стягнення штрафних санкцій, є правомірним нарахування 3% річних і інфляційних втрат на присуджену до стягнення суму штрафних санкцій згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. 
Таким чином, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон", за період з 23.07.2022 по 06.04.2025, суд першої інстанції прийшов до висновку про правомірність стягнення з Фізичної особи-підприємця Козимир Олени Олександрівни інфляційних втрат у розмірі 396 099,86 грн та 3% річних у розмірі 105 583,57 грн. Отже, позов суд задовольнив частково та стягнув з Фізичної особи-підприємця Козимир Олени Олександрівни інфляційні втрати у розмірі 396 099,86 грн, 3% річних у розмірі 105 583,57 грн та безпідставно набуті кошти у розмірі 59 982,58 грн.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до наступних висновків. 
Правова позиція суду апеляційної інстанції
Колегія суддів апеляційного господарського суду, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, виходячи з наступного. 
Щодо посилань апелянта про стягнення коштів на підставі статті 1212 ЦК України
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу апелянт посилається на те, що Позивач не здійснював сплату орендної плати у період з березня 2022 року по серпень 2022 року (до моменту підписання акту повернення приміщення). У зв`язку з цим, переплата у розмірі 239 987,68 грн покривала наявну заборгованість Позивача з орендної плати за вказані 6 місяців. Цей факт також підтверджується постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 у справі №910/10505/22. Отже, спірні кошти були зараховані як орендна плата, не є безпідставно набутими (надміру сплаченими) та не підлягають поверненню.
Колегія відхиляє цей довід апелента та погоджується з висновком суду першої інстанції з цього спірно питання. 
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.». Зі змісту п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦКУ слідує, що положення глави 83 ЦКУ (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Майно, набуте особою у зв`язку із зобов`язанням (правочином / договором), але не відповідно до його умов, є безпідставно набутим. Сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором, зокрема переплата понад визначену в договорі суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі такого договору, а тому є безпідставно набутою (переплата). Наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для висновку про віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами, оскільки сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором, зокрема переплата понад визначену в договорі суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі такого договору.
Як слідує із рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2023 у справі №910/10505/22, користування позивачем приміщенням відбувалось на підставі Договору до 01.07.2022, а з 02.07.2022 Договір припинився та відповідно протягом липня-серпня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Дитина" здійснювало користування спірним майном без відповідної правової підстави.
Обставини щодо наявності переплати (надміру сплачених коштів) саме у розмірі 239 987,68 грн станом на лютий 2022 року встановлені зазначеним судовим рішенням у справі №910/10505/22, яке набрало законної сили. Суд першої інстанції правильно встановив, що Позивач продовжував фактично користуватися приміщенням до серпня 2022 року. Отже сума заборгованості за цей період становить 180 005,10 грн. Здійснивши математичний розрахунок (239 987,68 грн переплати - 180 005,10 грн боргу), суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення лише залишку у розмірі 59 982,58 грн. Таким чином, права Відповідача були захищені шляхом фактичного зарахування більшої частини переплати в рахунок оренди, а вимога апелянта про повну відмову в позові суперечить встановленому факту наявності кінцевого позитивного сальдо на користь Позивача.
Отже, на підставі викладеного суд першої інстанції правильно встановив, що грошові кошти у розмірі 239 987,68 грн визначені судом у справі №910/10505/22 як надміру сплачені станом на кінець лютого 2022 року та які фактично й продовжували мати такий статус (надміру сплачених) до зарахування частини зазначеної суми у розмірі 180 005,10 грн в якості орендної плати (за відповідний період) на користь Відповідача. Інша ж частина, а саме 59 982,58 грн, у справі №910/8059/25 визнана судом першої інстанції безпідставно набутою Відповідачем та цілком обґрунтовано присуджена до стягнення на користь Позивача. 
Таким чином переплата, навіть якщо вона здійснена як платіж за договором, стягується з як безпідставно набуті кошти на підставі ст. 1212 ЦК України. 

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних

Як вбачається з матеріалів справи крім вимоги про стягнення з Відповідача безпідставно набутих коштів у розмірі 239 987,68 грн (з яких на користь Позивача, як безпідставно набуті, було стягнуто лише 59 982,58 грн), Позивач також пред`явив до Відповідача вимогу про стягнення 501 683,43 грн компенсаційних виплат (що складаються з трьох процентів річних (105 583,57 грн) та інфляційних втрат (396 099,86 грн), нарахованих Позивачем за відповідний період на суму несвоєчасно виконаного Відповідачем основного зобов`язання (боргу) за Договором - а саме на суму несвоєчасно сплаченого Позивачу штрафу/понесених витрат у розмірі 1 300 202,55 грн.
Позовні вимоги в цій частині суд першої інстанції задовольнив у повному обсязі.
Свою незгоду із судовим рішенням в цій частині апелянт обґрунтовує наступним.
За його твердженням, дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало до ухвалення рішення суду. Проте суми, присуджені до стягнення за попереднім рішенням (штрафні санкції та компенсація вартості ремонту), є мірою відповідальності у вигляді відшкодування шкоди у зв`язку з розірванням договору, а не борговим зобов`язанням. Нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суми шкоди та штрафних санкцій є подвійною мірою відповідальності за одне й те саме правопорушення, що прямо суперечить статті 61 Конституції України. Таким чином, апелянт вважає, що дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на ці правовідносини.
Ці доводи колегія вважає посилковими.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала (зокрема у постановах від 04.06.2019 у справі №916/190/18, від 18.03.2020 у справі №902/417/18), що передбачені ст. 625 ЦК України заходи не є штрафними санкціями. Це особливий механізм захисту майнового інтересу кредитора від знецінення грошових коштів (інфляція) та плата за користування чужими коштами (3% річних).
Дія ст. 625 ЦК України поширюється на будь-які грошові зобов`язання, незалежно від підстав їх виникнення (договір, закон або рішення суду). Після того, як сума штрафу або відшкодування була передбачена договором та стала обов`язковою до сплати (або була визначена рішенням суду), вона набуває статусу грошового боргу.
Отже, у справі що розглядається відсутні підстави вважати наявність подвійної відповідальності, оскільки штраф є санкцією (ст. 549 ЦК України), а інфляційні та 3% річних (ст. 625 ЦК України) є компенсацією втрат кредитора, їх одночасне стягнення не порушує статтю 61 Конституції України оскільки різні правові інститути. 
Судом апеляційної інстанції перевірено здійснений судом першої інстанції перерахунок 3% річних та інфляційних втрат за допомогою ІПС "Ліга Закон" за період з 23.07.2022 по 06.04.2025. Розрахунок є математично коректним. Апелянт не подав власного контррозрахунку ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду, обмежуючись лише запереченням права на таке нарахування в цілому, разом з тим ці заперечення колегія вважає помилковими. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги 

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апелянт не надав належних доказів або правового обґрунтування, які б ставили під сумнів законність оскаржуваного рішення. 
За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що оскаржене рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, підстави для його зміни чи скасування в розумінні приписів статті 277 ГПК України відсутні. Натомість викладені в апеляційні скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Судові витрати

Згідно вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.
Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2025 у справі №910/8059/25 залишити без змін.
Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст судового рішення складено та підписано, - 14.05.2026.

Головуючий суддя В.А. Корсак 

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова