Справа № 197/280/26 
Провадження № 2/192/1260/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області 
у складі: головуючого - судді Тітової О.О.,
з участю секретаря - Зінченко А.Д., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Солоне Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до Широківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №1510-8506 від 11.02.2025 у розмірі 5991,40 грн та судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 11.02.2025 року між позивачем та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем позивача було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1510-8506, з боку відповідача договір підписано одноразовим ідентифікатором за допомогою якого і було ознайомлено з правилами та іншими супутніми документами. Відповідно до умов укладеного договору позивач надав відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на суму 2400 грн зі строком кредитування 365 днів з базовим періодом 21 день, комісією за видачу кредиту 15% від суми кредиту зі сплатою 1% за кожен день користування кредитом протягом перших 180 календарних днів та 0,74% за кожен день користування кредитом починаючи зі 181 календарного дня і до закінчення строку дії договору або дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Базовим періодом є проміжки часу впродовж строку дії договору в останні дні яких відповідач мав сплатити відсотки за користування кредитом. Додатковою угодою №1 від 18.02.2025 відповідачу надано додаткові кошти в кредит в сумі 2 000 грн, додатковою угодою №2 від 21.02.2025 відповідачу надано додаткові кошти в кредит в сумі 700 грн, додатковою угодою №3 від 08.04.2025 відповідачу надано додаткові кошти в кредит в сумі 1 000 грн. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання, перерахував кредитні кошти відповідачу, а відповідач, який 5 разів оформлював кредитні відносини з відповідачем та виконував свої зобов`язання, свої зобов`язання за договором №1510-8506 від 11.02.2025 не виконав, не повернув кредит, не виконав інші грошові зобов`язання. Станом на 15.01.2026 заборгованість відповідача становить 5 991 грн 40 коп. та складається з 1 000 грн заборгованості за кредитом, 2547,40 грн – заборгованості за нарахованими процентами, заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України – 2294 грн, заборгованості по комісії – 150 грн, які просить стягнути з відповідача разом з судовими витратами у справі. 
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2026 року справу передано до Солонянського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2026 року прийнято та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 
Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, в позові не заперечував проти заочного розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи у відсутність представника. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. 
Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, не подав відзиву, тому, за відсутності заперечень позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
11 лютого 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1510-8506. Відповідачем договір підписано одноразовим ідентифікатором.
Згідно з умовами п.4.1 та 4.14 договору №1510-8506 від 11.02.2025 позивач надав відповідачу кредит в сумі 2400 грн строком на 365 календарних днів з датою повернення кредиту – 10.02.2026 року.
Відповідно до п.4.6 договору №1510-8506 від 11.02.2025 кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на банківський рахунок позичальника вказаний у реквізитах електронного платіжного засобу. 
Згідно з п.4.8 договору №1510-8506 від 11.02.2025 базовий період складає 21 календарних днів. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду або погашення заборгованості за процентами. 
Згідно з п.4.9 договору №1510-8506 від 11.02.2025 сплату процентів за користування кредитом (сплату комісії, якщо умови договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту) позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду. 
Згідно з п.4.10 договору №1510-8506 від 11.02.2025 нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування, починаючи з дати видачі кредиту до дати фактичного повернення. Стандартна процентна ставка становить 1% за кожен день користування кредитом протягом перших 180 календарних днів, 0,74 % за кожен день користування починаючи з 181 календарного дня. 
Згідно з п.4.11 договору №1510-8506 від 11.02.2025 комісія за видачу кредиту становить 15% від суми виданого кредиту. 
Згідно з п.4.12 договору №1510-8506 від 11.02.2025 комісійна винагорода, яка стягується з позичальника на користь третьої особи, що надає платіжні послуги під час здійснення платежів за договором через вебсайт кредитодавця або через особистий кабінет становить не більше 0,7% від суми платежу, що вноситься позичальником. 
Згідно з п.4.16 договору №1510-8506 від 11.02.2025 орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення складає 10438,16 та включає в себе суму кредиту, комісію за видачу кредиту, проценти за користування кредитом та комісійну винагороду яка стягується з позичальника на користь третьої особи, що надає платіжні послуги під час здійснення платежів за договором через вебсайт кредитодавця або через особистий кабінет.
Згідно з п.4.17 договору №1510-8506 від 11.02.2025 денна процентна ставка на дату укладення договору – 0.918%.
Згідно з п.4.19 договору №1510-8506 від 11.02.2025 обчислення денної процентної ставки, орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту є репрезентативними та базуються на обраних позичальником умовах кредитування, зазначених в договорі та на припущенні, що договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, сторони виконають свої обов`язки належним чином. Орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту обчислені на основі припущення, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься у визначені договором строки без порушень та сплата процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою. 
Згідно з паспортом споживчого кредиту підписаного відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором сторонами узгоджено такі ж умови отримання кредиту ОСОБА_1 . 
Додатковою угодою №1 від 18.02.2025 відповідачу надано додаткові кошти в кредит в сумі 2 000 грн. 
Додатковою угодою №2 від 21.02.2025 відповідачу надано додаткові кошти в кредит в сумі 700 грн.
Додатковою угодою №3 від 08.04.2025 відповідачу надано додаткові кошти в кредит в сумі 1 000 грн.
ТОВ «Укр кредит фінанс» виконало свої зобов`язання, надало ОСОБА_1 кредит в сумі 2400 грн в день укладення договору 11.02.2025, шляхом зарахування коштів на платіжну картку ОСОБА_1 , а також 18.02.2025 перерахувало 2000 грн, 21.02.2025 перерахувало 700 грн, 08.04.2025 перерахувало 1000 грн, що підтверджується довідкою складеною позивачем та відомостями ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» про успішність переказу коштів згідно з договором №02/06/2020 від 01.06.2020 укладеним з позивачем. 
Згідно з розрахунком заборгованості за договором №1510-8506 від 11.02.2025 станом на 15.01.2026 заборгованість ОСОБА_1 по договору №1510-8506 від 11.02.2025 становить 5991,40 грн. Заборгованість складається з 1000 грн – основний борг, 2547 грн – залишок відсотків, 2294 грн – залишок відсотків ст. 625 ЦК України, 1500 грн залишок комісії. 
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено у ст.639 ЦК України. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020 у справі №732/670/19 та від 23.03.2020 у справі №404/502/18.
Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Як встановлено судом кредитний договір №1510-8506 від 11.02.2025 підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 
Позивач 29 січня 2026 на ім`я ОСОБА_1 склав вимогу про дострокове повернення кредиту, в якій повідомив відповідача про необхідність протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги сплатити заборгованість за кредитом на банківські реквізити ТОВ «Укр Кредит Фінанс», зазначені в договорі.
Суд не бере до уваги посилання позивача на вказану вимогу, оскільки доказів її надіслання відповідачу не надано.
Оцінивши надані докази суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтями 526, nsf/link1/an_843596/ed_2020_07_21/pravo1/T030435.html?pravo=1#843596" title="Цивільний кодекс України; нормативно-правовий акт № 435-IV від 16.01.2003">527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.
В підписаному одноразовим ідентифікатором кредитному договорі №1510-8506 від 11.02.2025 сторони погодили всі його істотні умови та порядок виконання договору.
Для належного виконання зобов`язання за кредитним договором №1510-8506 від 11.02.2025 відповідачу необхідно було дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, що відповідачем не здійснено, тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Суд вважає, що відповідачем не спростовані доводи позивача щодо отримання та не повернення кредитних коштів в сумі 1 000 грн та нарахованих передбачених договором відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 2547,40 грн.
За відсутності доказів, які б спростовували поданий позивачем розрахунок заборгованості за вищевказаним договором за кредитом та процентами, суд не має підстав піддавати сумніву наданий розрахунок.
За таких обставин вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 1000 грн та заборгованості за процентами у розмірі 2547,40 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Позивач окрім суми наданого кредиту та відсотків за користування ним просить стягнути з відповідача також заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України у розмірі 2294 грн та заборгованість з комісії у розмірі 150 грн. 
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.
Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вирішуючи питання щодо складових заборгованості відповідача та їх розміру, суд зазначає таке. 
Згідно із п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває на даний час.
Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває з 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, підстави для нарахування та стягнення з відповідача відсотків відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України відсутні.
Суд зазначає, що згідно з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного суду в постанові від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17, якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України. 
Отже, доводи позивача що до правовідносин сторін у даній справі пріоритетним є застосування Закону України «Про споживче кредитування», суд залишає поза увагою. 
За таких обставин суд відмовляє в частині вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України в розмірі 2294 грн.
Щодо нарахування та стягнення комісії за видачу кредиту суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку, викладеному в постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862 сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021року у справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021року у справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року у справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).
Враховуючи, що основним видом діяльності ТОВ «Укр кредит фінанс» є кредитування, отже надання кредиту є основним обов`язком позивача, то підстави для стягнення з відповідача комісії за надання кредиту, на думку суду, відсутні. 
Вказані висновки суду узгоджуються з висновками викладеними в постанові Великої Палати верховного суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19 на яку посилався позивач. Так, у п.31.22 вказаної постанови Велика Палата виснувала, що згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Враховуючи, що позивачем, як фінансовою установою, в жодному документі не визначено змісту послуги за надання якої відповідачу нараховано комісію в розмірі 15% від суми кредиту, пов`язаність вказаної послуги з отриманням ОСОБА_1 кредиту, суд позбавлений можливості дійти висновку про правомірність нарахування та стягнення з відповідача передбаченої умовами договору комісії за надання кредиту. 
Комісія за надання кредиту не є послугою у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки надання кредиту є обов`язком позивача, про що зазначено вище. 
Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд вважає, що позивачем не доведено обґрунтованості включення до заборгованості відповідача комісії за видачу кредиту, тому вимога позивача про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по комісії за видачу кредиту у розмірі 150 грн не підлягає задоволенню.
За таких обставин вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №1510-8506 від 11.02.2025 у розмірі 3547,40 грн, що включає: 1000 грн – заборгованість за кредитом; 2547,40 грн - заборгованість за нарахованими процентами.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог на користь позивача з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1576,41 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 49, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» заборгованість за кредитним договором №1510-8506 від 11.02.2025 в розмірі 3547,40 грн та витрати по оплаті судового збору – 1576,41 грн, а всього стягнути 5123 (п`ять тисяч сто двадцять три) грн 81 коп. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного рішення.
Повне рішення складено 27.05.2026.

Позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс», код в ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: 01133, м.Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, оф.407.
Відповідач –  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Тітова