Справа № 766/14630/25
н/п 2/766/4044/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.06.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючої судді Шестакової Я.В.,
за участі секретаря Сивкович О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Херсон в порядку загального позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дар`ївської сільської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача у вересні 2025 року звернулася до суду із даним позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_3 право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею приміщень – 27,9 кв.м., житловою площею – 15,30 кв.м.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є особою похилого віку, має хронічні захворювання та проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку не може зареєструвати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Посилається на те, що на підставі рішення виконавчого комітету Дар`ївської сільської ради народних депутатів від 17.04.1994 № 44 та ордера на житлове приміщення від 08.05.1997 їй було надано право зайняття спірної квартири в порядку обміну житла. З моменту вселення вона відкрито, безперервно та добросовісно володіє і користується зазначеною квартирою як власною, несе витрати на її утримання, здійснює оплату комунальних послуг та поточні ремонти. Водночас у зв`язку з відсутністю належно оформлених правовстановлюючих документів не має можливості зареєструвати право власності на вказане нерухоме майно. Крім того, квартира зазнала пошкоджень внаслідок збройної агресії російської федерації та обстрілів території Херсонської області, що також обумовлює необхідність належного оформлення права власності для реалізації права на отримання компенсації. Посилаючись на положення статті 344 ЦК України, позивач просила суд визнати за нею право власності на квартиру за набувальною давністю. 
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.09.2025 року відкрито провадження, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.04.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, при вирішення справи покладається на розсуд суду.
Третя особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, подав клопотання про задоволення позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2 , про що 18.11.1991 року Микільською сільською радою Білозерського району Херсонської області зроблено відповідний актовий запис № 36. Батьками зазначено: Батько: ОСОБА_4 ; Мати: ОСОБА_5 .
04.03.2008 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінив ім`я на ОСОБА_2 , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Білозерського районного управління юстиції Херсонської області зроблено відповідний актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 .
Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 13.06.2008 року Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно відомостей з реєстру територіальної громади про місце проживання особи станом на 01.05.2025 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 01.02.1998 року по теперішній час.
Рішенням Виконавчого комітету Дар`ївської сільської ради народних депутатів Білозерського району № 44 від 17.04.1997 року «Про видачу ордеру на займане житлове приміщення та обмін житла», видано ордер ОСОБА_1 , її сину ОСОБА_6 на займану ними квартиру АДРЕСА_3 . Надано згоду на обмін квартир, в яких мешкають ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , та видано обмінні ордери: ОСОБА_1 , її сину ОСОБА_6 на право зайняття однокімнатної квартири АДРЕСА_1 житловою площею 15,6 кв.м.
08.05.1997 року Виконкомом сільради народних депутатів, на підставі рішення виконкому Дар`ївської сільради від 17.04.1997 року № 44, видано гр. ОСОБА_1 з сім`єю з 1 чол. Ордер на житлове приміщення /обмінний/ на право зайняття в порядку обміну житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12023231030002342 від 30.11.2023 року, 29.11.2023 року та 30.11.2023 року військові рф з невстановленого виду та типу озброєння здійснили обстріли, внаслідок чого було пошкоджено приватні будинки та інше майно громадян, зокрема за адресою: АДРЕСА_2 .
12.06.2025 року Комунальним підприємством «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради виготовлено технічний паспорт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно відповіді Дар`ївської сільської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області від 16.08.2024 року № С-177, військові адміністрації населених пунктів не наділені повноваженнями щодо вирішення питання про відчуження майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади, у тому числі й шляхом приватизації. Рекомендовано звернутися до суду для отримання рішення про надання дозволу на реєстрацію права власності та подальшого звернення до державного реєстратора для реєстрації права власності на нерухоме майно.
29.04.2025 року позивач звернулася до Дар`ївської сільської територіальної громади Херсонської області із запитом щодо надання інформації про отримання дозволу на приватизації квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно відповіді Дар`ївської сільської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області від 29.04.2025 року № 672, квартира не перебуває на балансі територіальної громади. Заявнику рекомендовано звернутися до суду для отримання рішення про надання дозволу на реєстрацію права власності.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 441907056 від 03.09.2025 року, відомості про реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , у вказаних реєстрах відсутні.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст.344ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Таким чином, інститут набувальної давності за своєю правовою природою покликаний усунути юридичну невизначеність поняття фактичного володіння майном, ввести до цивільного обороту вибулі з нього нерухомі речі, чим забезпечити стабільність цивільних правовідносин.
Набувальна давність є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, тобто не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст.344ЦК України, тобто наявність законного об`єкту володіння, добросовісності, відкритості, безперервності, визначених законом строків володіння.
Згідно п.п. 9, 11, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст. 15,16ЦК, а також ч.4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Водночас Верховний Суд в своїх рішеннях (зокрема постанові від 29 березня 2018 року у справі №175/4741/16) неодноразово висловлював правовий висновок, згідно якого давність володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Володіння майном повинно бути безтитульним.
Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.
Подібні висновки зробив Верховний Суд в своїх постановах від 25 червня 2018 року у справі №293/312/15-ц, від 22 травня 2018 року у справі №922/1574/17, від 01 серпня 2018 року у справі №201/12550/16-ц та, в подальшому, неодноразово підтверджував, зокрема у постановах від 23 жовтня 2021 року у справі №365/5/20, від 20 грудня 2021 року у справі №294/380/20, від 15 листопада 2022 року у справі №293/1061/21 (провадження №61-4347св22), від 15 червня 2023 року у справі №359/8844/20 (провадження №61-5539св23) та від 27 березня 2024 року у справі №462/2756/18 (провадження №61-15779св20).
При вирішенні справи судом встановлено, що позивач, звертаючись до суду з вимогою про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, обґрунтовує свої вимоги тим, що з 1997 року відкрито, безперервно та добросовісно користується спірним житловим приміщенням. Разом із тим судом встановлено, що позивач вселилася до квартири на законних підставах на підставі рішення виконавчого комітету Дар`ївської сільської ради та виданого на її ім`я обмінного ордера на житлове приміщення. Отже, володіння позивачем спірною квартирою виникло не як фактичне безтитульне володіння чужим майном, а на підставі відповідного правового титулу, який надавав їй право користування житловим приміщенням.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності на квартиру за набувальною давністю, оскільки у розумінні положень статті 344 ЦК України позивач не є безтитульним володільцем спірного нерухомого майна. Самі по собі тривалість, відкритість та безперервність користування квартирою не є достатніми підставами для набуття права власності за набувальною давністю, оскільки набувальна давність застосовується до осіб, які володіють майном як своїм власним за відсутності правової підстави такого володіння. Натомість у даному випадку позивач користувалася квартирою на підставі ордера, виданого уповноваженим органом, тобто за волею власника житлового фонду, а тому підстави для застосування положень статті 344 ЦК України та задоволення позову відсутні.
При ухваленні рішення суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12.03.2020 року по справі № 483/731/19, відповідно до якої «спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду, хоча й вирішуюються судом, однак належним способом захисту у разі порушення такого права є не визнання права власності на квартиру, а визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру з державного житлового фонду з покладенням обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення». Верховний Суд дійшов висновку, що визнання права власності на квартиру не є належним способом захисту в таких правовідносинах, оскільки суд не підміняє собою уповноважений орган приватизації та не здійснює його функції щодо передачі житла у власність громадян. 
У даній справі позивач фактично пов`язує необхідність набуття права власності на квартиру з неможливістю здійснення її приватизації в адміністративному порядку, проте обрала спосіб захисту шляхом визнання права власності за набувальною давністю. Водночас такий спосіб захисту не відповідає характеру спірних правовідносин, оскільки квартира була надана позивачу для проживання на підставі ордера, а питання оформлення права власності на житло, яке перебувало у житловому фонді, має вирішуватися у порядку приватизації. Отже, заявлені позовні вимоги не узгоджуються з належним способом судового захисту, визначеним законом та сформованою практикою Верховного Суду, що також є підставою для відмови у їх задоволенні.
У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги не задоволено, судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, стягненню з відповідача не підлягає.
Керуючись ст.ст.12,13,81,141,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дар`ївської сільської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Повний текст рішення складено 02.06.2026 року.

Суддя	Я. В. Шестакова