23.06.2026

Справа № 720/805/26
Провадження № 3/720/170/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року    суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності у зв`язку із тим, що 15 березня 2026 року близько 21 години 55 хвилин по вул. Персікова, 2 в с. Магала Чернівецького району Чернівецької області, керував транспортним засобом марки «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України.
Його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи за адресою, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, в судове засідання не з`явився, подавши до суду письмові пояснення, в яких вину за ст. 130 ч.1 КУпАп не визнав. 
Відповідно до ст. 268 КУпАП вважаю, що адміністративну справу можливо розглянути у відсутності правопорушника.
Захисник Рурак А.В. висловив думку щодо закриття провадження у справі, оскільки працівниками поліції був порушений порядок проведення медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а тому в силу ч. 5 ст. 266 КУпАП такий огляд є недійсним. Так, після незгоди із результатами тестування на місці зупинки, працівники поліції не запропонували останньому пройти медичний огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а одразу склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП з наступних підстав.
Так, згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.
За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до вимог ст. 130 ч.1 КУпАП відповідальність особи настає у разі керування особою транспортним засобом в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння або відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного (наркотичного) сп`яніння, а згідно ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.
Таким чином, допустимими та належними доказами у справі має бути підтверджено як факт керування особою транспортним засобом, так і перебування її в стані алкогольного сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 615905 від 15 березня 2026 року відносно ОСОБА_1 був складений у зв`язку із тим, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. 
До протоколу додано роздруківку приладу алкотестера «Драгер» від 15 березня 2026 року щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, з якої вбачається, що використаний технічний засіб показав наявність етилового спирту у видихуваному ОСОБА_1 повітрі, а також відеозапис проходження ним огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу алкотестер «Драгер». 
Однак, вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП не можна вважати достатнім та допустимим виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення провини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Викладені у протоколі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами, а пояснення (алібі) особи, яка притягується до відповідальності мають бути спростовані матеріалами справи.
Більше того, навіть за умови визнання особою свої вини у вчиненні правопорушення, такий факт не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності (постанова ВС/КАС № 537/2088/17 від 15 травня 2019 року).
Порядок проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 року за №1452/735 (надалі - Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженим Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року (далі Порядком).
Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 роз.1 Інструкції, п.п.6,8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно з п.п. 4, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Аналогічне передбачено п.п. 7, 9 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015року за №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду у закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан сп`яніння, проведений із порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
З переглянутого в суді відеозапису з бодікамер працівників поліції вбачається, що відео-фіксація яка мала місце 15 березня 2026 року не відображає в повній мірі дотримання ними вимог ст. 266 КУпАП під час проходження ОСОБА_1 процедури тестування на стан алкогольного сп`яніння, оскільки з переглянутого в суді відео слідує, що останній після проходження тесту на стан сп`яніння, озвучив свою незгоду із результатами огляду (час 22.53 на відеозаписі). 
Своє заперечення проти результати огляду ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що випив безалкогольний напій, що виключає такий результат, у звязку із чим попросив повторно пройти огляд на місці зупинки. А саме, за питання працівника поліції чи погоджується він із таким результатом, ОСОБА_1 відповів чи може він ще раз продутити в «Драгер», оскільки він не погоджується із попереднім результатом огляду за допомогою приладу «Драгер».
Однак, після цього працівники поліції всупереч вимогам ч. 3 ст. 266 КУпАП не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, а почали спонукати водія до визнання та погодження із результатом «Драгеру». 
Так, дослівно взамін працівник поліції відповів ОСОБА_1 , що він на місці не може більше продути в «Драгер», оскільки даний прилад пройшов сертифікацію та тут помилок не може бути. Після чого працівник поліції ще раз запитує ОСОБА_1 чи погоджується він із результатом приладу «Драгер». В той час, коли ОСОБА_1 висловлював свої заперечення проти результатів огляду на місці, інший присутній на місці працівник поліції, який тримав в руках прилад «Драгер» повідомив ОСОБА_1 , що у нього не має іншого виходу як погодитися із результатом «Драгер», так як він скоріш за все протягом дня випив якісь алкогольні напої, що ОСОБА_1 відразу на місці заперечив, посилаючись на те, що під час Великого посту він не п`є алкогольних напоїв. 
Далі працівник поліції повідомив, що прилад «Драгер» показує, що він п`яний, тому підстав заперечувати йому не має, після чого одразу почав складати протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Надаючи оцінку даним відеозаписам, суд наголошує, що за змістом ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Чинне законодавство не передбачає вчинення працівниками поліції будь-яких дій щодо схилення особи на погодження із результатом огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу на місці зупинки, що мало місце у даному провадженні при огляді ОСОБА_1 працівниками поліції. 
Слід зауважити, що незгода водія із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки не утворює складу адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, оскільки наслідок такої незгоди лише зобов`язує поліцейського до процесуальних дій, визначених законом (ч. 3 ст. 266 КУпАП), які у даному випадку не були поліцейським вчинені, оскільки працівник поліції в послідуючому при незгоді ОСОБА_1 із результатами огляду не направив останнього для проведення медичного огляду на стан сп`яніння до відповідного закладу охорони здоров`я. 
Викладене є порушенням встановленої законом (ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 роз.1 Інструкції, п. 6,8 Порядку) процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що має наслідком її недійсність (ч. 5 ст. 266 КУпАП), а складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у даному випадку мало місце без дотримання обов`язкових умов, які законом передбачені як підстави для вчинення такої процесуальної дії.
На думку суду недотримання поліцейським положень ст. 266 КУпАП та вищенаведених підзаконних нормативних актів, які регламентують порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, викликає сумнів у справжності обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому є грубим порушенням вимог закону та є безумовною підставою для визнання процедури огляду на стан сп`яніння недійсним, як прямо передбачено ч. 5 ст. 266 КУпАП.
Також, слід врахувати що перед початком огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки (час відеозапису 22.18 годин), працівник поліії роз`яснив ОСОБА_1 , що він може пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за дпомогою засобу «Драгер» або ж може відмовитися від такого огляду, що автоматично тягне за собою складання відносно нього протоколу про адміінстартвине правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Тобто, ще на самому початку проходження огляду на стан сп`яніння, працівник поліції умисно невірно роз`яснив ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, передбачений ст. 266 КУпАП, тобто не роз`яснив останньому його право пройти такий огляд в закладі охорон здоров`я, тим більше що в послідуючому він заперечував результат огляду за допомогою приладу «Драгер». 
За вказаних обставин, суд не може взяти даний протокол та додані до нього докази за основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Оскільки наявність чи відсутність стану сп`яніння у водія встановлюється лише на підставі огляду, проведеного у відповідності до вимог закону, а огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння визнаний недійсним, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом не доведена.
Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Рішенням Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, передбачено, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі «Надточій проти України», рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумніві щодо доведеності вини обвинуваченого. 
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.
Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.
Приймаючи до уваги, що сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 слід тлумачити на його користь, із урахуванням порушень при проходженні ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, вважаю, що викладені у протоколі обставини не знайшли свого підтвердження, а тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП не доведена, у зв`язку із чим провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 9, 130 ч.1, 247 п.1, 266, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, суддя, -

Постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя           Ляху Г.О