печерський районний суд міста києва
Справа № 757/15552/26-п 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2026 року суддя Печерського районного суду м. Києва Константінова К.Е., за участю секретаря Чорної А.І., прокурорів - Зварича В.Т., Сакалоша К.В., захисника Хряпи О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення, 
встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №47-01/66/26, ОСОБА_1 , будучи особою, на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), 24.02.2026 о 00:26 год., несвоєчасно, без поважних причин подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік (після звільнення), за наступних обставин.
Відповідно до наказу Генеральної прокуратури України від 21.06.2016 № 735-ц молодшого радника юстиції ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України з 22.06.2016.
Відповідно до наказу Генеральної прокуратури України від 11.04.2017
№ 373- старшого радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України у зв`язку із реорганізацією органу прокуратури та змінами в організації виробництва та праці відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» та п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.
Наказом Офісу Генерального прокурора № 1874ц від 23.09.2022 ОСОБА_1 поновлено на посаді з 12.04.2017 року. З наказом у встановленому порядку ознайомлений 27.09.2022 року.
Наказ Генерального прокурора України від 11.04.2017 року №373ц про звільнення ОСОБА_1 скасовано на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2021, постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2021 та постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.07.2022 у справі № 826/6203/17.
Наказом Офісу Генерального прокурора № 27ц від 19.01.2023 ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України та органів прокуратури з 20.01.2023 на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури»).
З наказом у встановленому порядку ознайомлений та отримав копію 20.01.2023.
Таким чином, відповідно до пп. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону.
Тому, згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 45 Закону, приміткою до ст. 172-6 КУПАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом адміністративного правопорушення.
Абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"г" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Відповідно до пп. 1 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування затвердженого Наказом Національного агентства від 08.11.2023 №252/23, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.11.2023 за № 1965/41021, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня.
Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом а 1 грудя звітного року.
Таким чином, ОСОБА_1 , зобов`язаний був подати декларацію за 2023 рік (після звільнення) до 00 годин 00 хвилин 01.04.2024, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства.
Згідно з відомостями з Реєстру, декларацію за 2023 рік, ОСОБА_1 подав 24.02.2026 о 00:26, унікальний ідентифікатор декларації - 81a5d106-a2ff-4a79-9398-03702ed02d4b (протерміновано на 695 календарних днів).
Вказане правопорушення виявлено 11.03.2026.
Вказане правопорушення вчинено 24.02.2026.
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнав, підтримав письмові пояснення від 11.03.2026, за змістом яких його було поновлено в державний орган, якого вже не існувало, та на не існуючу посаду, оскільки відбулася реорганізація органів прокуратури. Генеральної прокуратури України вже не існувало, а був створений Офіс Генерального прокурора. Пояснив, що в приміщенні ОГП він не з`являвся, його ніхто не контролював, не зобов`язував щось робити. Наданий витяг з табелю ніким не завірений. В подальшому, від проходження атестації він відмовився, на підставі чого 20.01.2023 його було повторно звільнено. Вважає, що оскільки він не проходив атестацію і не був переведений до новостворених органів прокуратури (Офісу Генерального прокурора, обласних чи окружних прокуратур) він втратив повноваження на виконання функції держави. Відтак, він не був суб`єктом декларування відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» і не повинен був подавати декларацію, зазначену у протоколі, як особа уповноважена на виконання функції держави або місцевого самоврядування.
Захисник Хряпа О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав письмове клопотання від 29.04.2026 про закриття справи відносно останнього за відсутністю складу адмінправопорушення, в якому зазначено наступне. На момент звільнення ОСОБА_1 діяла норма законодавства, відповідно до якої декларації мали подаватися протягом 90 днів після припинення чи скасування воєнного стану, тому він обґрунтовано вважав, що обов`язок подання декларації ще не настав. Крім того, після звільнення він перебував на пенсії та не був зобов`язаний відстежувати зміни антикорупційного законодавства. Також стверджує, що ОСОБА_1 не був належним суб`єктом правопорушення, оскільки фактично не мав статусу прокурора та не виконував функцій прокуратури. Посада, на яку його поновили, не існувала у чинній системі органів прокуратури, його не перевели до Офісу Генерального прокурора, не видали службового посвідчення, не визначили посадових обов`язків і не надали повноважень для виконання функцій прокуратури. Вважає, що ОСОБА_1 не був особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а отже не був зобов`язаний подавати декларацію. 
Прокурор Сакалош К.В. в судовому засіданні підтримав протокол про адміністративне правопорушення, долучив письмовий висновок, за змістом якого просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні корупційного адміністративного правопорушення за ч.1 с. 176-2 КУпАП і застосувати до нього стягнення у виді штрафу. 
Заслухавши позицію ОСОБА_1 , його захисника, прокурора, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, додатково долучені матеріали, приходжу до наступного висновку. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.
Так, згідно ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності у випадку подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 
Пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
При прийнятті рішення судом враховувалось наступне.
Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об?єктивних і суб?єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.
Відповідальність за ч. 1 ст.172-6 КУпАП настає Несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
На думку суду, ОСОБА_1 не набув статусу суб`єкту даного адмінправопорушення, з огляду на наступне.
На думку уповноваженої особи НАЗК Черноусової О.А., яка склала протокол, ОСОБА_1 у період з 23.09.2022 по 20.01.2023 був особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у відповідності до підпункту «е» пункту 1 ст.3 Закону, де зазначено, що такими особами є посадові та службові особи органів прокуратури.
Разом з тим, відповідно ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» статус
прокурора мають виключний перелік осіб, яким посаду - заступника начальника управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України, яку обійняв ОСОБА_1 . Наказом від 23.09.2022 (а.м. 44) за наслідками судових рішень щодо поновлення його на посаді, на період дій, який йому інкримінується представником НАЗК як правопорушення, не було передбачено, оскільки такого органу на той момент не було.
Статтею 7 Закону України «Про прокуратуру» (чинною на період з 01.01.2023 по 20.01.2023) визначено Систему прокуратури України яку становлять Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, окружні прокуратури та Спеціалізована антикорупційна прокуратура. Тобто Генеральна прокуратура України відповідно до Закону до Системи прокуратури України не входить. 
Посилання уповноваженого представника НАЗК у протоколі на абзац 3 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури №№113-IX від 19.09.2019, як на законодавче збереження за ОСОБА_1 статусу прокурора не відповідає дійсності.
Згідно вказаного припису Закону: «За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури».Тобто такий статус зберігається виключно при реалізації такими особами функцій прокуратури.
Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи в системі органів прокуратури посаді заступника начальника управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України, якої не існувало вже як органу влади на період інкримінованих ОСОБА_1 дій, не отримував посвідчення прокурора, не складав присягу, тощо, тобто ОСОБА_1 не виконував «функції прокуратури», вичерпний перелік яких зазначено в ст. 2 Закону України «Про прокуратуру».
Суд звертає увагу, що сам по собі факт нарахування заробітної плати та факт виходу на робоче місце не свідчить про набуття ОСОБА_1 статусу прокурора чи здійснення ним функцій прокуратури, як того вимагає закон.
З огляду на викладене, а також те, що ОСОБА_1 у період з 23.09.2022 по 20.01.2023 не мав правового статусу прокурора, не виконував функції прокуратури, належними доказами НАЗК цей факт не спростовано, відтак, на нього не поширювався обов`язок, передбачений статтею 45 зазначеного Закону щодо подання декларації, в тому числі за 2023 рік (при звільненні), а відтак, ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КупАП.
Тому, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності, суд вважає відсутнім в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, ч. 2 ст. 172-6, п.1 ст.247, ст.ст. 252, 266, 280 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя К.Е. Константінова