СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Харків Справа № 922/4085/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі: головуючий суддя Демідова П.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О., при секретарі судового засідання Курило Є.П. розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" (вх.895Х) на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі № 922/4085/25 

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря", Харківська обл., Красноградський р-н, селище міського типу Зачепилівка,
до відповідача: Зачепилівської селищної ради, Харківська обл., Берестинський р-н, селище Зачепилівка,
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , Харківська область, Берестинський район, с.Рунівщина,
за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , Харківська область, Берестинський район, с. Рунівщина,
за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:  ОСОБА_3 , Харківська область, Берестинський район, с. Рунівщина,
про визнання незаконними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

Представники учасників провадження у справі
не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Зачепилівської селищної ради, в якій просить суд: визнати незаконним та скасувати рішення Зачепилівської селищної ради №4931 від 20.08.2025 року “Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з метою виділення їх в натурі (на місцевості) громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованих за межами населених пунктів на території Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області”; визнати незаконним та скасувати рішення Зачепилівської селищної ради №4974 від 24.09.2025 року “Про припинення права оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди землі”; стягнути з відповідача Зачепилівської селищної ради на користь ТОВ “Заповіт Кобзаря” судовий збір та витрати понесені ним за отриману правничу допомогу в розмірі 40000,0грн.
Господарський суд Харківської області рішенням від 17.03.2026 у задоволенні клопотання Зачепилівської селищної ради про закриття провадження у справі, викладеного у письмових поясненнях (вх.№ 29510/25 від 17.12.2025) відмовив; позовні вимоги задовольнив частково; визнав незаконним рішення Зачепилівської селищної ради №4931 від 20.08.2025 року “Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з метою виділення їх в натурі (на місцевості) громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованих за межами населених пунктів на території Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області”; визнав незаконним рішення Зачепилівської селищної ради №4974 від 24.09.2025 року “Про припинення права оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди землі”; визнав незаконними дії Зачепилівської селищної ради щодо припинення (розірвання) в односторонньому порядку Договору оренди б/н від 23.12.2015 року земельної ділянки площею 16,9185 га, кадастровий №6322283500:02:000:0603, що розташована за межами населених пунктів на території Рунівщинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області; стягнув з Зачепилівської селищної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" судовий збір у розмірі 8 172,80 грн; в решті позову відмовив.
20.03.2026 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення (вх.№ 6747/26), в якому позивач просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Зачепилівської селищної ради на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 (сорок тисяч) грн, які він поніс у зв`язку з розглядом справи.
Господарський суд Харківської області (суддя О.О. Присяжнюк) додатковим рішенням від 30.03.2026 у задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" про ухвалення додаткового рішення (вх.№ 6747/26 від 20.03.2026) відмовив.
Мотивуючи ухвалене додаткове рішення суд першої інстанції зазначив, що жоден з наданих документів (договір, додаткова угода до договору, квитанції) не свідчить про те, що правнича допомога надавалась Товариству з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" адвокатом Зудер`янц В.В. саме у зв`язку з розглядом Господарським судом Харківської області справи №922/4085/25, а лише підтверджують, що між вказаними особами існують договірні відносини щодо надання юридичних послуг. Суд зауважив, що інших доказів, які б свідчили про пов`язаність договору, а відповідно й сплаченого позивачем гонорару, із цією справою, суду не надано. Суд звернув увагу на відсутність акту приймання-передачі виконаних робіт, згідно якого можна було б підтвердити факт прийняття ТОВ "Заповіт Кобзаря" наданої адвокатом Зудер`янц В.В. в межах даної справи правничої допомоги та наголосив що не можуть бути покладені на відповідача витрати на правову допомогу, надані в інших судових справах або за представлення інтересів особи в інших органах, організаціях та установах, що не пов`язані з розглядом справи № 922/4085/25. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами його вимоги про відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу в межах цієї справи, у зв`язку з чим відмовив у клопотанні про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача 40 000,00 грн витрат на правову допомогу.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря", не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх.895 Х), в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 30.03.2025 року скасувати, ухвалити рішення яким клопотання про ухвалення додаткового рішення (вх.№ 6747/26) задовольнити та стягнути з Зачепилівської селищної ради на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40000,00 грн, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи.
Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу заявник посилається на те, що між ТОВ «Заповіт Кобзаря» та між адвокатом Зудер`янц В.В. укладено 2 договори від 03.10.2025 з метою визначення підсудності справи, та до клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну допомогу представником було помилково направлено договір з підсудністю справи адміністративному судочинству, що на його думку, мало бути підставою для залишення судом першої інстанції поданого клопотання без руху з наданням строку на усунення недоліків. Вказаним заявник обґрунтовує також надання суду апеляційної інстанції вірної копії Договору б/н від 03.10.2025 року про надання правничої допомоги, долученої до матеріалів апеляційної скарги. Скаржник наголошує, що в рамках адміністративного судочинства правнича допомога адвокатом В.В. Зудер`янц позивачу ТОВ «Заповіт Кобзаря» не надавалась, шо підтверджується інформацією з офіційного сайту «Судова влада України». Заявник, посилаючись на судову практику, зазначає, що ані умовами Договору б/н від 03.10.2025 року про надання правничої допомоги, ані Додатковою угодою №1 від 03.10.2025 року до Договору б/н від 03.10.2025 року про надання правничої допомоги (в межах розгляду справи Господарським судом) не передбачено обов`язок складання акту приймання-передачі виконаних робіт. Також, скаржник зауважує, що законодавчою базою, якою слід керуватися при вираховуванні розміру витрат на правову допомогу є: Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 р. зі змінами; «Правила адвокатської етики» від 09.06.2017року; Рішення №13/1/7 від 21.07.2021 року «Про розгляд звернень адвокатів Харківщини стосовно необхідності перегляду розробки (мінімальних) ставок адвокатського гонорару», та витрати на професійну правничу допомогу, які позивач фактично поніс в зв`язку з розглядом справи складають 40000,00грн (відповідно до квитанцій про внесення коштів від 03.10.2025 року, Договору б/н від 03.10.2025 року про надання правничої допомоги, Додаткової угоди №1 від 03.10.2025 року).
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 20.04.2026 апеляційну скаргу (вх.895Х) у справі №922/4085/25 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Демідова П.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О.
Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 24.04.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Заповіт Кобзаря» на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі №922/4085/25 залишив без руху, та на виконання вимог вказаної ухвали, заявник усунув недоліки апеляційної скарги.
Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 04.05.2026 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" (вх.895Х) на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі № 922/4085/25; призначив розгляд апеляційної скарги на "16" червня 2026 об 11:00 годині, у приміщенні суду; встановив учасникам справи термін до 19.05.2026 (включно) подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання та письмові пояснення з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження; витребував у Господарського суду Харківської області матеріали справи № 922/4085/25.
Копія вказаної ухвали направлена до електронних кабінетів сторін у справі.
Відповідно до ч.1 ст.285 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) судові рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.
Частиною 6 ст.242 ГПК України, передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. 
Згідно з довідками, сформованими в комп`ютерній програмі “Діловодство спеціалізованого суду” копія ухвали суду від 04.05.2026 доставлена до електронних кабінетів сторін 04.05.2026 о 15:23 та о 15:25, у зв`язку з чим, враховуючи положення ч.6 ст.242 ГПК України, копія ухвали вважається врученою 04.05.2026. 
У зв`язку з відсутністю електронних кабінетів у третіх осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 копія ухвали суду від 04.05.2026 направлена на адреси їх місцезнаходження, наявні в матеріалах справи, та згідно рекомендованих повідомлень про вручення, повернутих на адресу суду, копії вказаної ухвали вручені третім особам 21.05.2026.
Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (п.3 ч.6 ст.242 ГПК України).
Отже, учасники провадження у справі належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження, дату, час та місце розгляду апеляційної скарги заявника.
05.05.2026 матеріали справи №922/4085/25 у 2-х томах надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
З огляду на викладене, беручи до уваги, що відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги заявника за відсутності представників сторін. 
В поданій апеляційній скарзі заявник зазначає про долучення до матеріалів апеляційної скарги копії договору б/н від 03.10.2025 про надання правничої допомоги, у зв`язку з помилковим долученням до матеріалів клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну допомогу (вх.№ 6747/26), поданого до суду першої інстанції, іншого договору.
Неподання вірного договору до суду першої інстанції заявник обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, отримавши клопотання про ухвалення додаткового рішення (вх.№ 6747/26) з додатками, повинен був залишити вказане клопотання без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків. 
Згідно з ч.3 ст.269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Верховний Суд сформулював усталений правовий висновок про те, що єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів із порушеннями встановленого процесуальним законом порядку - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №910/11152/19, від 18.06.2020 у справі №909/965/16, від 28.07.2020 у справі №904/2104/19, від 03.09.2024 у справі №903/753/22.
Разом з тим, неподання договору, долученого до матеріалів апеляційної скарги, зумовлено виключно суб`єктивною поведінкою позивача та не є об`єктивною обставиною та винятковим випадком в розумінні положень ч.3 ст.269 ГПК України. Колегія суддів, враховує, що заявник не був позбавлений права на подання відповідного договору до ухвалення додаткового рішення у справі та наголошує, що ним не надано доказів неможливості подання відповідного договору суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього, крім того не залишення без руху та ненадання судом першої інстанції строку для усунення недоліків не є підставою для прийняття таких доказів судом апеляційної інстанції. 
Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для прийняття та врахування поданого договору під час перегляду справи в апеляційному порядку. 
Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).
Переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційним господарським судом враховані обставини, встановлені судом першої інстанції про наступне.
03.10.2025 між адвокатом Зудер`янц Вікторією Вікторівною (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Заповіт Кобзаря» (клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно до п.1.1 якого, КЛІЄНТ в порядку та на умовах, визначених цим Договором, доручає, а АДВОКАТ бере на себе зобов`язання здійснювати представництво інтересів та правовий супровід діяльності КЛІЄНТА, а також надавати правничу допомогу в обсягах, визначених цим Договором та КАС України.
Згідно з п. 2 Договору до обов`язків Виконавця входить: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань (п. 2.1); складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру (п. 2.2); представляти у встановленому законом порядку інтереси Клієнта у судах загальної юрисдикції, судах апеляційної та касаційної інстанції, у слідчих та інших органах прокуратури України, СБУ, органах МВС України, інших правоохоронних та контролюючих органах, в нотаріальних конторах, в тому числі приватних, експертних установах, організаціях, яким надано право проводити оцінку майна та майнових прав, ріелторських установах, органах реєстраційної служби України, органах Бюро технічної інвентаризації, в органах влади та місцевого самоврядування при вирішенні правових та інших питань, в усіх інших судових органах, передбачених Законом України “Про судоустрій в Україні”, Конституцією України, в тому числі у Верховному суді та органах державної виконавчої служби України, приватних виконавців (п. 2.3); дотримуватися норм адвокатської (юридичної) етики (п. 2.4); звертатися із запитами до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності та підпорядкування, відділень Державної податкової служби України, відділень Пенсійного фонду України, Управлінь соціального захисту населення, Центрів зайнятості, відділень освіти, відділів ДРЦС, Управління міністерства Юстиції, відділень охорони здоров`я, Громадських об`єднань, та інше про надання інформації стосовно КЛІЄНТА, отримання копій документів, витягів необхідних АДВОКАТУ для надання правової допомоги КЛІЄНТУ (п. 2.5); забезпечити умови, що унеможливлюють доступ сторонніх осіб до документів, які містять таємну інформацію (п. 2.6). при виконанні умов даного договору АДВОКАТ здійснює всі види юридичної діяльності, не заборонені діючим законодавством (п. 2.7). 
Згідно з положеннями п. 3 Договору до обов`язків Клієнта входить: своєчасно забезпечувати АДВОКАТА необхідним для виконання покладеного на нього доручення, а саме: відповідною документацією, інформацією, тощо (п. 3.1); оплачувати послуги АДВОКАТА та накладні витрати, якщо такі матимуть місце, в обсязі і розмірах, визначених Додатковою угодою Сторін (п. 3.2). 
Пунктом 4.1 Договору передбачено, що за виконану роботу КЛІЄНТ сплачує готівкою у національній валюті України або перераховує на поточний рахунок АДВОКАТА плату (гонорар), розмір якої обумовлено Додатковою угодою та документом про внесення коштів.
Розділ 5 Договору встановлює строки дії Договору та інші положення. Так, цей договір набирає чинності з моменті його підписання і діє до повного його виконання. Договір може бути достроково припинено за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін, за умови письмового попередження про це іншій стороні за один місяць, також за порушення обов`язків, передбачених договором протягом трьох календарних днів. При цьому КЛІЄНТ зобов`язаний оплатити АДВОКАТУ гонорар за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а АДВОКАТ повідомити КЛІЄНТА про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору. Після закінчення строку дії даного Договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, він вважається продовженим на невизначений термін. Зміни та доповнення до Договору є невід`ємною частиною його і мають однакову юридичну силу. Даний договір складено у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу.
Договір підписано сторонами та скріплено печатками сторін. 
Крім того, 03.10.2025 сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги, в якій сторони домовились п. 4 Порядок оплати послуг доповнити п. 4.2, відповідно до якого: 
Сторони домовились, що сума гонорару АДВОКАТА становить 40000,0 грн. (сорок тисяч) грн, (на підтвердження оплати виписано квитанцію від 03.10.2025 року б/н на суму 40000,0грн) та складається з: юридична консультація з вивченням документів - 5000,0 грн; складання позовної заяви з посиланням на релевантну практику ВС (також включає подальші уточнення позову шляхом зміни предмету або підстав позову) - 15000,0 грн; складання відповіді на відзив, інші письмові заяви та пояснення адвоката - 10000,0 грн (десять тисяч грн); участь в судових засіданнях - 10000,0 грн (десять тисяч) грн - розмір суми гонорару адвоката щодо участі в судових засіданнях: сума є фіксованою та не залежить від кількості судових засідань.
Вказана додаткова угода підписана сторонами та скріплена печатками сторін.
На підтвердження оплати наданих послуг до матеріалів клопотання долучено копії квитанцій №б/н від 03.10.2025 на суму 20 000,00грн та №б/н-1 від 03.10.2025 на суму 20 000,00грн, що загалом складає 40 000,00грн, з призначенням « Юрид.косульт.,досудова підготовка, участь в суд.засід. (предст. інтересів)» без посилання на договір та на справу , в межах яких надані зазначені послуги. 
Враховуючи зазначене, ТОВ «Заповіт Кобзаря» звернулось до суду із клопотанням в порядку ст.244 ГПКУ про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу (з наданням суду доказів розрахунку витрат на професійну правничу допомогу).
За результатами розгляду клопотання позивача суд першої інстанції ухвалив додаткове рішення, яким відмовив у задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" про ухвалення додаткового рішення.
Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, судова колегія виходить з наступного.
Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 ГПК України).
Позивач звернувся до суду із клопотанням про ухвалення додаткового рішення, з доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу 20.03.2026, в умовах ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимог 17.03.2026, попередньо зробивши відповідну заяву до закінчення судових дебатів (заява вх.4593 від 24.02.2026), тобто в межах процесуального строку встановленого частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості. Відсутність документального підтвердження факту понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” як “форма винагороди адвоката”, але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу – конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. 
Адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19).
Разом із тим, згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
В пунктах 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 зазначено, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
Подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам статей 123, 124, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції рішенням від 17.03.2026, яке не оскаржувалось в апеляційному порядку, позов задовольнив частково, визнав незаконними рішення Зачепилівської селищної ради №4931 від 20.08.2025, №4974 від 24.09.2025 та визнав незаконними дії Зачепилівської селищної ради щодо припинення (розірвання) в односторонньому порядку Договору оренди б/н від 23.12.2015 року земельної ділянки, в решті позову відмовив. 
Враховуючи зазначене, позивачем заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в сумі 40000,00грн, в підтвердження понесення яких до матеріалів справи долучено копії наступних документів: договору про надання правничої допомоги від 03.10.2025, укладеного між адвокатом Зудер`янц Вікторією Вікторівною та Товариством з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря", додаткової угоди №1 до договору від 03.10.2025, квитанцій №б/н та №б/н-1 від 03.10.2025, ордеру серії АХ №1297314 від 15.10.2025, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. 
Проаналізувавши зміст договору про надання правничої допомоги від 03.10.2025, додаткової угоди №1 від 03.10.2025 до договору про надання правничої допомоги та квитанцій про оплату, колегія суддів не вбачає будь-яких посилань на те, що правнича допомога, за вказаними документами надавалась позивачу, а оплата здійснена ним саме в межах справи №922/4085/25. Судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції, що відсутність у чинному законодавстві обов`язку адвоката зазначати єдиний унікальний номер справи у документах, що підтверджують факт надання правничої допомоги, жодним чином не спростовує необхідності викладення вказаних документів таким чином, щоб їх зміст дозволяв однозначно ідентифікувати факт надання професійної правничої допомоги саме у зв`язку з судовим розглядом тієї справи, в якій відповідні судові витрати заявлені до відшкодування за рахунок іншої сторони, що також враховано судом першої інстанції.
Колегія суддів також не може залишити поза увагою, що скаржник в поданій апеляційній скарзі наголосив, що правова допомога в межах даної справи надавалась за іншим договором та поданий до суду першої інстанції договір є помилковим, при цьому в умовах відсутності будь-яких ідентифікаційних ознак, які свідчать про належність додаткової угоди до відповідного договору (як вбачається з наданих документів договори на які є посилання в апеляційній скарзі датовані однією датою) відсутні підстави вважати, що подана угода передбачає порядок оплати послуг саме за надання послуг в межах даної справи в розмірі 40 000,00грн. Судова колегія підкреслює, що ані в наданих до матеріалів справи договорах, ані в додатковій угоді № 1, ані в квитанціях на оплату послуг не мається інформації, яка б свідчила про надання послуг в межах спірних відносин сторін, які вирішуються в справі №922/4085/25. Вказане свідчить про відсутність в матеріалах справи належних доказів в підтвердження надання правничої допомоги позивачу у заявленому розмірі в межах справи №922/4085/25. 
Судова колегія враховує, що факт понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості. Саме договір є підставою для надання адвокатських послуг та адвокатський гонорар є однією з його умов, разом з тим, матеріали справи не містять відповідного договору, що підтверджено самим заявником, який долучив його до матеріалів апеляційної скарги (який не прийнято судом із зазначених вище підстав), у зв`язку з чим відсутні докази, які б надали можливість колегії суддів та іншій стороні пересвідчитись у дійсній домовленості сторін, її умов та розміру адвокатського гонорару.
Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами його вимоги про відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу в межах цієї справи.
Судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції щодо застосування до спірного питання практики Великої Палати Верховного суду, викладеної у постанові від 22.05.2024 у справі № 227/2301/21, в якій досліджувалися обставини правомірності стягнення витрат на правову допомогу у відносинах, які мають релевантну схожість з обставинами цієї справи, та підтверджено правомірність позиції про те, що визначальним при підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи. 
Судова колегія наголошує на тому, що в умовах визначення у договорі про надання правової допомоги великого спектра послуг щодо представництва інтересів в судах та різних органах, організаціях та установах, покладання на відповідача витрат, не пов`язаних (або не доведення факту пов`язаності) з розглядом справи № 922/4085/25 суперечить вимогам процесуального законодавства. 
Посилання заявника на те, що ані умовами Договору б/н від 03.10.2025 року про надання правничої допомоги, ані Додатковою угодою №1 від 03.10.2025 року до Договору б/н від 03.10.2025 року про надання правничої допомоги (в межах розгляду справи Господарським судом) не передбачено обов`язок складання акту приймання-передачі виконаних робіт в умовах відсутності відповідного договору та недоведеності належності угоди до даної справи є безпідставними враховуючи висновки про недоведеність понесених витрат саме в межах цієї справи. 
Посилання заявника про те, що суд першої інстанції повинен був залишити без руху клопотання про розподіл судових витрат з наданням строку на усунення недоліків є безпідставним, оскільки надані позивачем докази були достатніми для прийняття рішення щодо розподілу, додаткові консультації та роз`яснення для сторін, спрямовані на досягнення мети, до якої прагнуть сторони, не входить до повноважень суду, а також залишення без руху клопотання про ухвалення додаткового рішення з наданням доказів понесення витрат, відносно яких невідомо чи є вони вичерпними, не передбачено діючим законодавством. 
З огляду на викладене, доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду судового рішення та висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" про ухвалення додаткового рішення (вх.№ 6747/26 від 20.03.2026) є правомірним та обґрунтованим.
Виходячи із зазначеного, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції належним чином досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" (вх.895Х) не підлягає задоволенню, а додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі № 922/4085/25 підлягає залишенню без змін.
Враховуючи, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання залишається за скаржником.
Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" (вх.895Х) на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі № 922/4085/25 - залишити без задоволення.
2.Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі № 922/4085/25 - залишити без змін.
3.Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 16.06.2026.

Головуючий суддя П.В. Демідова

Суддя О.О. Крестьянінов 

Суддя Н.О. Мартюхіна