МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
вул. Димитрія Ростовського, 35, селище Макарів, Бучанський район, Київська область, 08001, тел. (063)069-85-65, e-mail inbox@mk.ko.court.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2026 р. Справа № 370/2997/25 
Провадження № 2/370/1056/25

Макарівський районний суд Київської області у складі
головуючої судді Сініциної О.С.,
із секретарем судового засідання Коростильовою Н.Ю., Прохоровою А.О.
за участю:
представника позивача Оставненко І.В.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника третьої особи Живаги М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду у селищі Макарові Київської області цивільну справу за позовом Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області в особі Служби у справах дітей до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальний заклад «Макарівський центр соціальної підтримки дітей та сімей «Промінь дітей» Макарівської селищної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

у с т а н о в и в:

До Макарівського районного суду Київської області 20 жовтня 2025 року 
звернулася Макарівська селищна рада Бучанського району Київської області в особі Служби у справах дітейз позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини доходів з усіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи або закладу, де перебуватиме дитина, до досягнення дитиною повноліття.
Позов обґрунтований тим, що відповідач є одинокою матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати та дитина зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Відомості про батька дитини у свідоцтві про народження зазначені відповідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
У 2022 році, під час повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, тимчасовою окупацією селища Макарів, житло родини зазнало значних пошкоджень та непридатне для проживання, тому ОСОБА_1 та її малолітнього сина було тимчасово влаштовано до модульного містечка, за адресою: АДРЕСА_2 (модульне містечко), де вони наразі мешкають.
Відповідачку та малолітнього ОСОБА_3 05 лютого 2024 року взято на облік внутрішньо переміщених осіб в Управлінні соціального захисту населення Макарівської селищної ради та оформлено відповідні виплати.
Сім`ї ОСОБА_1 були надані соціальні послуги такі як: консультування, інформування, профілактичними бесідами та постійними візитами в сім`ю.
З пояснень коменданта модульного містечка, встановлено, що ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями, не займається вихованням сина, не виконує графік чергувань, часто дитина не на годована, а також хлопчик бігав по території без нагляду довгий час, що є для нього небезпечно.
Під час візиту до сім`ї ОСОБА_1 05 квітня 2024 року, спеціалістів Служби у справах дітей Макарівської селищної ради та КЗ МЦ «Промінь надії» (далі Центр), було встановлено, що умови проживання незадовільні: в кімнаті брудно, неприємний запах, продукти харчування відсутні, дитина брудна, голодна, мати зловживала спиртними напоями, не займалася вихованням та навчанням дитини. Проведено оцінку рівня безпеки дитини та складено відповідний акт, за результатами висновків якого, виявлено факт безпосередньої загрози життю, здоров`ю малолітньої дитини.
Тому, у зв`язку із встановленими фактами, не виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_1 , було прийнято рішення про негайне відібрання дитини у матері.
Службою у справах дітей Макарівської селищної ради, ОСОБА_3 було тимчасово влаштовано до дитячого будинку сімейного типу, а стосовно ОСОБА_1 подано позов до суду про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовна заява про позбавлення батьківських прав залишена без розгляду.
ОСОБА_1 змінила стиль життя, пройшла кодування від алкогольної залежності, доглядала за чистотою в кімнаті, були наявні продукти харчування, офіційно працевлаштувалася, могла забезпечувати потреби дитини, тому 21 січня 2025 року, ОСОБА_3 було повернуто матері, відповідно наказу Служби у справах дітей Макарівської селищної ради.
Зі свого боку, фахівці Центру продовжили роботу з ОСОБА_1 , спрямовану на потребу у трудовій зайнятості, дотримання чистоти та порядку у кімнаті модульного містечка, пройти кодування від алкогольної залежності.
Так, відповідач влаштувалася на роботу, дитину влаштувала до дитячого садка та пройшла кодування від алкогольної залежності, забезпечила санітарний стан місця проживання та створила для дитини належні умови, тому 21 січня 2025 року ОСОБА_3 повернули матері.
Однак, 05 вересня 2025 року, до Центру надійшло усне повідомлення, про те, що ОСОБА_1 почала вести аморальний спосіб життя, зловживати спиртними напоями, не здійснювати повноцінний догляд за сином, дитина голодна. Дитина жодного разу не відвідувала навчальний заклад. Жінка разом із знайомим, у кімнаті модульного містечка розпивала спиртні напої, дитина знаходилася без нагляду та у незадовільних умовах.
Під час неодноразових візитів позивача до місця мешкання відповідача, зазначені випадки постійно повторювалися. З ОСОБА_1 проводили роботу та надавали соціальні послуги з метою підвищення батьківського потенціалу, належного розвитку та виховання дитини, подолання складних життєвих обставин та інше, але позитивної динаміки так і не досягнуто, мати на шлях виправлення не стала.
Відповідач і надалі продовжує зловживати спиртними напоями, вихованням, навчанням, належним доглядом своєї дитини не займається, не звертає уваги на психологічний стан дитини і фізичний розвиток та залишає дитину без догляду, умови проживання не задовільні, відсутні продукти харчування. Мати не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не працює.
У зв`язку із загрозою життю та здоров`ю малолітнього ОСОБА_2 та залишенням його в небезпеці, не виконанням матір`ю своїх батьківських обов`язків, дитину у матері відібрали.
Отже, своїми вчинками ОСОБА_1 самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , створивши загрозу життю та здоров`ю сину, а тому виникла необхідність у зверненні до суду із таким позовом.
Суд ухвалою від 20 жовтня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 09 грудня 2025 року. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а третій особі п`ятиденний строк для подання своїх пояснень щодо позову або відзиву.
Від третьої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Суд 09 грудня 2025 року відклав підготовче засідання на 28 січня 2026 року.
За усним клопотанням відповідача, у зв`язку із необхідністю часу для написання відзиву, у судовому засіданні оголошено перерву до 23 лютого 2026 року.
Відповідач у підготовчому судовому засіданні 28 січня 2026 року просила суд надати їй час для подання відзиву на позовну заяву. Суд за клопотання відповідача відклав підготовче судове засідання.
Відповідач не подала суду відзив на позовну заяву із своїми запереченнями. Надалі у судові засідання не з`являлась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки нез`явлення суду не повідомила.
Суд ухвалою від 23 лютого 2026 року закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 22 квітня 2026 року. 
У судовому засіданні представник позивача Оставненко І.В. та представник третьої особи Живага М.С. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. 
Суд, заслухавши думку та пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідив письмові докази наявні у матеріалах справи, оцінив їх у сукупності, дійшов до таких висновків.
Відповідач є одинокою матір`ю ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 04 січня 2018 року, виданого Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 3 та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00046463874 від 13 серпня 2024 року.
Відповідно до відомостей про зареєстрований у житловому приміщенні осіб виданих Макарівською селищною радою від 22 вересня 2025 року № 2128, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .
Зі змісту акта обстеження умов проживання від 01 вересня 2025 року, складеного головним спеціалістом служби у справах дітей Макарівської селищної ради Оставненко І.В., фахівцем КЗ МЦ «Промінь надії» Милостивою Т.М., заступником директора КЗ МЦ «Промінь надії» Живагою М.С. поліцейською СРПП Дорогій А.І. вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 (модульне містечко), де мешкають ОСОБА_1 та її малолітній син ОСОБА_3 , у кімнаті брудно, неприємний запах, продукти харчування відсутні, дитина не доглянута, голодна. Крім того, не створено належних умов для проживання дитини, постільна білизна брудна, одяг та взуття у занедбаному стані. Зі слів сусідів встановлено, що ОСОБА_1 веде аморальний спосіб життя спостерігається зловживання спиртними напоями, конфліктує із сусідами, не здійснює догляд за дитиною.
Відповідно до інформаційної довідки Комунального закладу «Макарівський центр соціальної підтримки дітей та сімей «Промінь надії» Макарівської селищної ради № 02-18/126 від 19 вересня 2025 року встановлено, що з березня 2024 року на обліку Центру перебуває ОСОБА_1 та її малолітній син ОСОБА_2 . Під час обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 , Центром було встановлено, що мати не дотримується санітарно - гігієнічних умов, брудно, відчуваються неприємні запахи, одяг, взуття розкидані по кімнаті, дитина часто не відвідувала дитячий садок без поважних причин, від жінки відчувався запах алкоголю. З пояснень коменданта модульного містечка, ОСОБА_5 зловживала спиртними напоями, не займалася вихованням сина, не виконувала графік чергування, часто дитина не на кормлена, годували сусіди, також хлопчик бігав по території без нагляду довгий час, що є не безпечно.
Так, до сім`ї ОСОБА_1 05 квітня 2024 року, було здійснено візит спеціалістів Служби у справах дітей Макарівської селищної ради та КЗ МЦ «Промінь надії» та було встановлено, що умови проживання незадовільні: в кімнаті брудно, неприємний запах, продукти харчування відсутні, дитина брудна, голодна, мати зловживала спиртними напоями, не займалася вихованням та навчанням дитини. Проведено оцінку рівня безпеки дитини та складено відповідний акт, за результатами висновків якого, виявлено факт безпосередньої загрози життю, здоров`ю малолітньої дитини.
Тому, у зв`язку із встановленими фактами, не виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_5 , було прийнято рішення про негайне відібрання дитини у матері. Службою у справах дітей Макарівської селищної ради. ОСОБА_3 було тимчасово влаштовано до дитячого будинку сімейного типу.
У 2024 році Службою у справах дітей Макарівської селищної ради було подано позов до Макарівського районного суду Київської області про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та стягнення аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_2 . Позовна заява про позбавлення батьківських прав залишена без розгляду.
Фахівці Центру продовжили роботу з ОСОБА_5 , спрямовану на влаштування її на роботу з офіційно оформленою трудовою зайнятістю, дотримання чистоти та порядку у кімнаті модульного містечка, пройти кодування від алкогольної залежності.
Жінка влаштувалася на роботу до ТОВ «Макарівська птахофабрика», на посаду птахівник. Пройшла кодування від алкогольної залежності. Потім, ОСОБА_1 влаштувалася до Макарівської медичної амбулаторії загальної практики-сімейної медицини, на посаду прибиральниця службових приміщень.
Оскільки ОСОБА_1 змінила стиль життя, пройшла кодування від алкогольної залежності, офіційно працевлаштувалася, могла забезпечувати потреби дитини, тому 21 січня 2025 року, ОСОБА_3 було повернуто матері. З лютого 2025 року мати влаштувала ОСОБА_3 до Центру Розвитку Дитини «Пролісок».
Родину ОСОБА_1 супроводжував фахівцем КЗ МЦ «Промінь надії», який здійснював постійні візити до сім`ї, обстежував умови проживання, надавав консультації, проводив бесіди. 
Однак, до центру 05 вересня 2025 року надійшло усне повідомлення, про те, що 
ОСОБА_1 знову почала вести аморальний спосіб життя, зловживати спиртними напоями, не здійснювати повноцінний догляд за сином, дитина голодна, навчальний заклад не відвідує. З іншими особами у кімнаті модульного містечка розпиває спиртні напої, дитина знаходиться без нагляду та у незадовільних умовах. 
Того ж дня, здійснений візит, у помешканні відчувався їдкий запах вживання алкогольних напоїв, вбачалася не контрольованість поведінки, сплутаність думок, на запитання відповідала агресивно. Разом із нею, в кімнаті був ОСОБА_3 , а також (зі слів ОСОБА_5 ), знайомий, який також перебував у стані алкогольного сп`яніння. 
Умови проживання незадовільні, в кімнаті брудно, не прибрано, на столі немитий посуд, приміщення потребувало провітрювання, відчувався неприємний запах, для дитини наявне спальне місце, з брудною постільною білизною, одяг, взуття розкидані по кімнаті, продукти харчування відсутні, хлопчик був брудний, одягнений у брудний одяг. На підтвердження неналежних умов проживання відповідача та дитини, позивач долучив фотознімки.
08 вересня 2025 року проведено оцінку рівня безпеки дитини та складений відповідний акт, за результатами висновків якого, виявлений факт безпосередньої загрози життю, здоров`ю малолітньої дитини при подальшому перебування в сім`ї матері. Хлопчик часто залишається без нагляду, наражаючись на небезпеку та відчуваючи емоційну нестабільність. Своїми вчинками мати самоусунулась від виконання батьківських відносно сина, створивши загрозу його життю та здоров`ю, у зв`язку з чим, ОСОБА_3 передано на тимчасове проживання до сім`ї патронатного вихователя.
З ОСОБА_5 постійно проводилась робота та надавався ряд соціальних послуг, метою яких є підвищення батьківського потенціалу, належного розвитку та виховання дитини, подолання складних життєвих обставин та інше, але позитивної динаміки так і не досягнуто, мати на шлях виправлення не стала. ОСОБА_1 продовжує зловживати спиртними напоями, вихованням, навчанням, належним доглядом своєї дитини не займається, не звертає уваги на психологічний стан дитини та його фізичний розвиток та залишає дитину без догляду.
Згідно з довідкою Макарівського ліцею № 1 Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області № 72 від 22 вересня 2025 року вбачається, що ОСОБА_2 був зарахований до списків 1-го класу з 01 вересня 2025 року. Однак, 01 вересня 2025 року учень до школи не з`явився, через те, що мама перебуває у лікарні (зі слів матері). На зв`язок з класним керівником мати не виходила, про місце знаходження дитини вчитель та директор дізналися зі слів сусідів.
Відповідно до характеристик коменданта модульного містечка від 08 вересня 
2025 року, Комунального підприємства Макарівське виробниче управління житлово-комунального господарства Макарівської селищної ради № 129 від 16 лютого 2026 року та депутата Макарівської селищної ради Остовської Н. № 03-23/809 від 21 квітня 2026 року ОСОБА_1 характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, порушує правила проживання у модульному містечку, не займається вихованням та розвитком сина ОСОБА_2 , часто залишає дитину голодною та без нагляду. Після вилучення дитини на шлях виправлення не стала, спілкується з сумнівними компаніями, побутом не займається, долею вилученого сина не цікавиться.
Зі змісту довідки КЗ «Макарівський центр соціальної підтримки дітей та сімей «Промінь надії» № 02-18/87 від 21 квітня 2026 року вбачається, що ОСОБА_1 до фахівця із соціальної роботи Центру, з метою з`ясування умов проживання, життя та стану здоров`я свого сина ОСОБА_2 не зверталася, дитину не відвідує. Телефонних дзвінків, письмових чи усних звернень від матері до адміністрації Центру не надходило.
Як зазначив позивач, а відповідач не скористалася своїм процесуальним правом заперечити, остання свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків відносно сина, створивши загрозу його життю та здоров`ю.
Згідно із висновком Служби у справах дітей та сім`ї Макарівської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Макарівської селищної ради від 08 вересня 2025 року № 825, орган опіки та піклування Макарівської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , відносно її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зокрема, у висновку зазначено, що ОСОБА_1 виховує дитину самостійно, відомості про батька дитини у свідоцтві про народження зазначені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується негативно. 
За невиконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 щодо її малолітнього сина ОСОБА_3 у 2024 році позивач вже звертався до суду про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина. Позовна заява залишена без розгляду.
Однак, ОСОБА_1 на шлях виправлення не стала, продовжує зловживати спиртними напоями, не працює. Вихованням, навчанням, належним доглядом ОСОБА_3 не займається, залишає дитину без догляду. У зв`язку із загрозою життю та здоров`ю ОСОБА_3 та залишення дитини у небезпеці, невиконання батьківських обов`язків прийнято рішення про негайне відібрання дитини у матері.
Нормативно-правове регулювання.
У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток , забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно із частиною четвертою статті 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно зі статтею 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року 
№ 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до статті 65 Цивільного кодексу України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.
Частиною другою статті 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
З огляду на викладене, приймаючи рішення про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, з метою забезпечення належного захисту дитини, суд вважає, що під час розгляду справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач свідомо самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , не турбується про нього, не цікавиться його життям, навчанням, дитина перебувала у небезпеці для її здоров`я та життя. За місцем тимчасового влаштування дитини не цікавиться, що свідчить про свідоме ухилення від виконання нею батьківських обов`язків, тож суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими, які слід задовольнити.
Приписами частини третьої статті 166 Сімейного кодексу України передбачено, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 Сімейного кодексу України).
Обставини, що враховуються при визначенні розміру аліментів, визначені статтею 182 Сімейного кодексу України. Крім того, відповідно до частини другої вказаної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Обов`язок батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплений також у статті 51 Конституції України.
Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки позов про позбавлення відповідача батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітнього сина задоволений, вимогу про стягнення аліментів на дитину також слід задовольнити, оскільки позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини, не звільняє її від обов`язку щодо утримання дитини, обставин які б перешкоджали цьому суд не встановив.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Згідно із частиною першою статті 141 цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 4 659,20 грн., з яких: 3 328 грн за вимогу про позбавлення батьківських прав та 1 331,20 грн за вимогу про стягнення аліментів.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 76, 81, 206, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити позовні вимоги Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області в особі Служби у справах дітей до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальний заклад «Макарівський центр соціальної підтримки дітей та сімей «Промінь дітей» Макарівської селищної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь особи або того закладу де перебуватиме дитина, аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки доходу з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 06 жовтня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 4 659 (чотири тисячі шістсот п`ятдесят дев`ять) грн 20 коп.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складання повного його тексту.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 06 травня 2026 року.

Інформація учасників:

- Макарівська селищна рада Бучанського району Київської області в особі Служби у справах дітей: адреса розташування: вулиця Димитрія Ростовського, будинок 30, селище Макарів, Бучанський район, Київська область, 08001, код ЄДРПОУ 04362183;
- ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса мешкання: АДРЕСА_4 ;
- Комунальний заклад «Макарівський центр соціальної підтримки дітей та сімей «Промінь надії» Макарівської селищної ради, адреса розташування: вулиця Донецька, будинок 16-а, селище Макарів, Бучанський район, Київська область, 08001, код ЄДРПОУ 37824215.

Суддя   О.С. Сініцина