КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №33/824/2267/2026
справа №757/62777/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Конюшка Дениса Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2026 року
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ,-

встановив:
Постановою Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665,60 гривень.
Постановою установлено, що 03 грудня 2025 року у м. Києві, бульвар Лесі Українки, 12, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Tesla Model S, д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння чи перебував під впливом лікарських препаратів, а саме: неприродня блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.
Не погодившись з прийнятою постановою, адвокатом Конюшко Д.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, що містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що до суду першої інстанції захисником подано клопотання про закриття провадження у справі, проте оскаржувана постанова не містить відомостей про таке.
Зазначає, що у справах за частиною 1 статті 130 КУпАП підлягають доведенню факт керування транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, законна вимога пройти огляд та факт відмови від нього.
Порядок проведення огляду визначений статтею 266 КУпАП та Інструкцією, затвердженою наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09 листопада 2015 року, зокрема щодо обов`язковості дотримання встановленої процедури та проведення огляду уповноваженим медичним працівником. Порушення цієї процедури, відповідно до частини 5 статті 266 КУпАП, тягне недійсність результатів огляду та відповідних процесуальних документів. Водночас із відеозапису вбачається, що особа не відмовлялася від проходження огляду, що спростовує відомості, викладені у протоколі, а отже відсутній обов`язковий елемент складу правопорушення.
Суд першої інстанції не навів належної оцінки доказам, не зазначив мотивів відхилення доводів сторони захисту та фактично не дослідив усіх обставин, передбачених статтями 247, 280 КУпАП.
Звертає увагу, що матеріалами справи підтверджується провокативний характер дій працівників поліції, які діяли не з метою проведення огляду, а з іншою метою, зокрема доставлення ОСОБА_1 до ТЦК та СП, а складання протоколу стало наслідком таких дій. Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення у справах «Раманаускас проти Литви», «Надточій проти України», «Гурепка проти України») використання доказів, отриманих внаслідок провокації з боку державних органів, є неприпустимим та порушує гарантії справедливого суду, передбачені статтею 6 Конвенції. За таких умов відсутній склад адміністративного правопорушення.
Посилається на порушення права на захист, оскільки суд розглянув справу без належного врахування прав особи та її захисника, а працівники поліції не дали можливості ОСОБА_1 скористатись правовою допомогою.
Мотивуючи наведеним, просить постанову Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2026 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що в судовому засіданні 20 лютого 2026 року ані ОСОБА_1 , ані його захисник - адвокат Конюшко Д.Б. присутні не були, оскаржувану постанову не отримували.
Зазначає, що із змістом оскаржуваної постанови захисник ознайомився 05 березня 2026 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а її копія учасникам справи не направлялась.
Мотивуючи наведеним, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2026 року.
Вирішуючи питання щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов у справах про порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, та/або у справах про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за заявою особи, щодо якої винесено постанову.
З матеріалів справи убачається, що оскаржувана постанова прийнята 20 лютого 2026 року за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Конюшка Б.Д.
Згідно з частиною першою статті 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи, а її копія протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої її винесено.
З даних супровідного листа №757/62777/25-п від 23 лютого 2026 року убачається, що копія оскаржуваної постанови направлена на адресу ОСОБА_1 , разом з цим, відомостей про отримання вказаної постанови матеріали справи не містять.
Із даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень убачається, що текст оскаржуваної постанови оприлюднено 24 лютого 2026 року.
Відповідно до даних відтиску Печерського районного суду міста Києва, апеляційну скаргу подано 06 березня 2026 року.
Установлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вручення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови у встановленому законом порядку, визначеному частиною 1 статті 285 КУпАП.
Сам по собі факт направлення копії постанови на адресу особи без підтвердження її отримання не може свідчити про належне повідомлення такої особи про прийняте рішення та, відповідно, не може бути підставою для обчислення строку на апеляційне оскарження.
Ураховуючи відсутність ОСОБА_1 та його захисника під час розгляду справи, про зміст постанови захиснику стало відомо лише 05 березня 2026 року з ЄДРСР, апеляційний суд уважає наведені причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними.
За таких обставин, з метою забезпечення права особи на апеляційний перегляд справи та дотримання принципу доступу до правосуддя, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2026 року.
В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Конюшко Д.Б. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
З даних звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду убачається, що судова повістка доставлена 06 квітня 2026 року в електронний кабінет Конюшку Д.Б .
Поштова кореспонденція суду направлена на адресу ОСОБА_1 , що зазначена в апеляційній скарзі, повернулась на адресу суду із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Відповідно до статті 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Ураховуючи належне повідомлення учасників справи, відсутність відомостей про поважність не прибуття у судове засідання, апеляційний суд ухвалив розглядати справу за відсутності особи, яка подала апеляційну скаргу.
Дослідивши відеофайл, доданий до протоколу, доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд робить висновок, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У разі невиконання вимог пункту 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до частини 1 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №530173 від 03 грудня 2025 року убачається, що 03 грудня 2025 року у м. Києві, бульвар Лесі Українки, 12, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Tesla Model S, д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння чи перебував під впливом лікарських препаратів, а саме: неприродня блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України (а.с. 1).
З даних направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03 грудня 2025 року 01 годині 25 хвилин убачається, що у ОСОБА_1 виявлено такі ознаки наркотичного сп`яніння: неприродня блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Огляд ОСОБА_1 не проводився (а.с. 5).
Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять диск із відеофайлами "530173-1" тривалістю 01 година 25 хвилин, та "530173-2" тривалістю 01 година 05 хвилин.
Так, на відеофайлі "530173-1" зафіксовано повідомлення працівників поліції ОСОБА_1 про те, що він перебуває у статусі затриманого у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП.
При цьому, ОСОБА_1 замкнувся у транспортному засобі, на вимоги працівників поліції не реагував, із працівниками поліції спілкувався через закрите вікно транспортного засобу.
На відрізку часу 45:47 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи замкнутим у своєму транспортному засобі, викликав собі швидку медичну допомогу.
На відрізку часу 51:30 хвилин працівниками поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у лікаря-нарколога у зв`язку із виявленими ознаками, а саме: неприродня блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук.
На пропозицію працівників поліції ОСОБА_1 зазначив, що буде чекати адвоката, лише потім пройде огляд на стан сп`яніння.
На відрізку часу 58:50 за викликом ОСОБА_1 прибула швидка медична допомога. Разом з цим із наявного у матеріалах справи відеофайлу убачається, що ОСОБА_1 не залишив свій транспортний засіб та продовжив перебувати у замкненому транспортному засобу.
Згодом медичні працівники покинули місце виклику.
На відрізку часу 1:12:40 ОСОБА_1 ознайомлено із змістом складеного протоколу, ознайомлено із правами, передбаченими статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.
ОСОБА_1 і надалі продовжив перебувати у замкненому транспортному засобі, від отримання будь-яких копій документів відмовився.
Надаючи оцінку переглянутому відео файлу, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду з огляду на таке.
Так, зі змісту відеофайлів убачається, що працівниками поліції неодноразово та чітко запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку - у медичному закладі за участю лікаря-нарколога у зв`язку із виявленими ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродною блідістю обличчя та вираженим тремтінням пальців рук.
Разом з цим, ОСОБА_1 упродовж тривалого часу фактично ухилявся від виконання законної вимоги працівників поліції, залишаючись у замкненому транспортному засобі, не реагуючи на законні вимоги поліцейських та пов`язуючи проходження огляду виключно з прибуттям захисника.
Саме по собі бажання особи скористатись правовою допомогою не звільняє її від обов`язку виконати законну вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння та не надає права безпідставно відкладати проходження такого огляду на невизначений строк.
Із дослідженого відеозапису убачається, що працівники поліції діяли послідовно, повідомили ОСОБА_1 підстави для проходження огляду, роз`яснили причини направлення до медичного закладу та наслідки відмови від проходження огляду. Водночас ОСОБА_1 будь-яких дій, спрямованих на реальне проходження огляду, не вчинив.
За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що поведінка ОСОБА_1 у своїй сукупності свідчить саме про відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку, а не про намір пройти такий огляд.
Апеляційний суд ураховує характер поведінки ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції, яка не була спрямована на належне виконання законних вимог поліцейських та сприяння встановленню обставин події. Як убачається з відеозапису, ОСОБА_1 упродовж тривалого часу перебував у замкненому транспортному засобі, фактично уникав безпосереднього контакту з працівниками поліції, не вчиняв жодних реальних дій для проходження огляду на стан сп`яніння, попри неодноразові пропозиції пройти такий огляд у встановленому законом порядку. Така поведінка у своїй сукупності свідчить не про намір виконати вимоги працівників поліції, а про свідоме затягування процедури та ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про недотримання працівниками поліції вимог статті 266 КУпАП та Інструкції, затвердженої наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09 листопада 2015 року, є безпідставними.
Відповідно до вимог статті 266 КУпАП у разі наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння огляд проводиться у закладі охорони здоров`я. Із матеріалів справи убачається, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі у лікаря-нарколога, однак останній від проходження такого огляду ухилився.
При цьому у даному випадку предметом доказування є не факт перебування особи у стані сп`яніння, а факт відмови від проходження огляду відповідно до встановленого порядку, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Твердження сторони захисту про провокативний характер дій працівників поліції та нібито використання процедури оформлення адміністративного правопорушення з метою доставлення ОСОБА_1 до ТЦК та СП апеляційний суд оцінює критично.
Із досліджених матеріалів справи та відеозапису не убачається будь-яких даних, які б свідчили про штучне створення працівниками поліції умов для вчинення особою адміністративного правопорушення або схиляння її до відмови від проходження огляду.
Із наявного відеозапису убачається, що працівники поліції діяли в межах наданих їм повноважень, а складання протоколу про адміністративне правопорушення стало наслідком поведінки самого ОСОБА_1 , який не виконав законну вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння.
При цьому, будь-яких скарг чи звернень ОСОБА_1 із скаргами про протиправність дій працівник поліції матеріали справи не містять.
Той факт, що працівниками поліції ОСОБА_1 повідомлено про необхідність з`явитися до ТЦК та СП у зв`язку із виявленим порушенням правил військового обліку, передбаченим статтею 210 КУпАП, сам по собі не свідчить про незаконність подальших дій працівників поліції під час документування адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Апеляційний суд зазначає, що наявність щодо особи іншого адміністративного провадження чи вчинення нею іншого адміністративного правопорушення не звільняє таку особу від обов`язку як водія транспортного засобу виконувати законні вимоги працівників поліції, у тому числі вимогу пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння відповідно до пункту 2.5 ПДР України.
Матеріали справи не містять будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про те, що саме повідомлення про необхідність прибуття до ТЦК та СП стало причиною складання протоколу за частиною 1 статті 130 КУпАП або вплинуло на фіксацію факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про порушення права на захист також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Як убачається з відеозапису, ОСОБА_1 роз`яснено права, передбачені статтею 268 КУпАП, статтею 63 Конституції України. При цьому матеріали справи не містять даних про те, що працівники поліції перешкоджали ОСОБА_1 у користуванні правовою допомогою чи позбавляли його можливості зв`язатись із захисником.
Суд звертає увагу, що протягом перебування у транспортному засобі ОСОБА_1 спілкувався по мобільному телефону та не був обмежений можливістю користуватись правовою допомогою, у тому числі в телефонному режимі.
Сам факт неприбуття адвоката на місце події не свідчить про порушення права на захист та не є підставою для невиконання законної вимоги поліцейського щодо проходження огляду.
Апеляційний суд уважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, підтверджується сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів, які є послідовними, узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у їх достовірності.
Відтак відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.
Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Конюшку Денису Борисовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2026 року.

Апеляційну скаргу Конюшка Дениса Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2026 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Н.В. ПОЛІЩУК