ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2026 року м. Чернігів Справа № 620/5475/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді - Бородавкіної С.В.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання протиправним та скасування пункту 1.6 рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (далі –відповідач), у якому просить: 
- визнати протиправним та скасувати пункт 1.6 рішення шістдесят першої сесії восьмого скликання Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 20.11.2025 року № 61/VIII-24 в частині відмови у затверджені проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 0,2700 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 7425581000:06:000:2097, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на території Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області;
- зобов`язати Киселівську сільську раду Чернігівського району Чернігівської області затвердити проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 0,2700 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 7425581000:06:000:2097, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на території Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення відповідачем прийнято без будь-якого правового обґрунтування.
Ухвалою суду від 19.05.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, установлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.
Ухвалою суду від 29.06.2026 заяву представника позивача про зміну предмету позову залишено без розгляду.
Від відповідача у встановлений судом строк надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що прийняття рішення про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 0,2700 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 7425581000:06:000:2097, під спорудою «силосна траншея» яка розташована за адресою: с. Снов`янка, вул. Лісова, 2м, можливо лише за наявності самого об`єкта нерухомого майна, а відсутність об`єкта унеможливлює здійснення власниками володіння та користування ним. Доказом обставин фактичної відсутності об`єкта є фото матеріали та висновки узгоджувальної комісії з розгляду та вирішення земельних спорів.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 0,2700 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який подавався позивачем на затвердження, в тому числі був погоджений висновком експерта державної експертизи №1570/82-19 від 26.02.2019 року. Даний висновок є невід`ємною частиною поданого проекту та міститься в матеріалах погодження.
Розглянувши подані документи і матеріали, судом встановлено такі обставини.
ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі-силосної траншеї, що знаходиться за адресою: Чернігівська обл., Чернігівський р-н, с. Снов`янка, вул. Лісова, буд. 2м, що підтверджується договором купівлі-продажу частини нерухомого майна від 26.04.2016 та від 29.04.2016, які були укладені між позивачем та ТОВ «ФІРМА «СВЕЙ» (а.с.7 зворот-8, 10 зворот-11).
Рішенням Боромиківської сільської рада Чернігівського району Чернігівської області від 23.08.2016 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 0,27 га під нежитловою будівлею - силосною траншеєю, яка розташована в адміністративних межах Боромиківської сільської ради, за адресою АДРЕСА_1 (а.с.13 зворот).
На підставі вказаного рішення та договору на виконання робіт Приватним підприємством "ГЕО ГРАФ" розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 0,2700 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який погоджено висновками експерта державної експертизи №1570/82-19 від 26.02.2019 та завідувачем сектору з питань містобудування, архітектури та ЖКГ Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області № 01-22/231 від 25.10.2018 (а.с.14-45).
Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру від 23.07.2019 внесені дані про земельну ділянку площею 0,2700 га, розташовану за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Снов`янка, вулиця Лісова, 2м, якій присвоєно кадастровий номер: 7425581000:06:000:2097 (а.с.46).
Відповідно до Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" та розпорядження Чернігівської обласної державної адміністрації від 09.09.2019 №512 «Про затвердження висновку щодо відповідності проєктів рішень про добровільне об`єднання територіальних громад» відбулося об`єднання територіальних громад сіл Киселівської та Боромиківської сільських рад Чернігівського району Чернігівської області в Киселівську сільську об`єднану територіальну громаду з центром в с. Киселівка, в результаті чого до Киселівської сільскої ради перейшло й право прийняття рішень щодо зазначеної вище земельної ділянки.
08.10.2025 позивач звернулась до Киселівської сільської рада Чернігівського району Чернігівської області із заявою про затвердження проекту землеустрою (а.с.48 зворот).
Рішенням Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області шістдесят першої сесії восьмого скликання від 20.11.2025 №61/VIII-24 позивачу відмовлено у затверджені проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 0,2700 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 7425581000:06:000:2097, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на території Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (а.с.51).
Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи судом встановлено таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частинами першою-другою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до положень частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Частиною першою статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі: проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) та/або надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; технічних документацій із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок у разі поділу та/або об`єднання земельних ділянок. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.
Згідно частини другої статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за документацією із землеустрою, звертається з заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає заяву і дає дозвіл на розроблення документації із землеустрою або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина третя статті 123 Земельного кодексу України).
Частиною шостою статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання документації із землеустрою приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.
Згідно частини дванадцятої статті 123 Земельного кодексу України рішенням про надання земельної ділянки у користування здійснюються: затвердження документації із землеустрою; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат лісогосподарського виробництва.
Аналіз статті 123 Земельного кодексу України дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу передачі земельних ділянок державної та комунальної власності в оренду громадянам, а саме:
1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у користування;
2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);
3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 Земельного кодексу України (чинної станом на час отримання необхідних дозволів щодо відведення спірної земельної ділянки);
4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;
5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності в оренду, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її в оренду.
Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 123 Земельного кодексу України підставою для відмови у затвердженні документації із землеустрою може бути лише її невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Аналогічні приписи також містяться і в частині восьмій статті 186 Земельного кодексу України, згідно з якою підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
Частина десята статті 186 Земельного кодексу України встановлює, що висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення заяви без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина шістнадцята статті 123 Земельного кодексу України).
Судом встановлено, що пунктом 1.6 рішення шістдесят першої сесії восьмого скликання Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 20.11.2025 № 61/VIII-24 позивачу відмовлено у затверджені проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,2700 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 7425581000:06:000:2097, яка розташована за адресою: с. Снов`янка, вул. Лісова, 2м, на території Киселівської сільської ради Чернігівського району у зв`язку з невідповідністю положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою.
Суд зазначає, що за загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення відповідним органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Разом з цим у оскаржуваному рішенні відсутнє обґрунтування щодо виявлених порушень, зокрема не наведено вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію.
Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про недотримання відповідачем вимог щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості оскаржуваного рішення, виконання яких є запорукою передбачуваності для позивача наслідків виконання або невиконання ним законних вимог відповідача та порушення статті 123 Земельного кодексу України.
Отже, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.
За таких обставин, з метою повного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування пункту 1.6. рішення шістдесят першої сесії восьмого скликання Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 20.11.2025 № 61/VIII-24 в частині відмови ОСОБА_1 у затверджені проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,2700 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 7425581000:06:000:2097, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на території Киселівської сільської ради Чернігівського району та зобов`язання Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.10.2025 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 5 років загальною площею 0,2700 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на території Киселівської сільської ради Чернігівського району, та винести з даного питання вмотивоване рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області затвердити ОСОБА_1 проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 0,2700 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 7425581000:06:000:2097, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на території Киселівської сільської ради Чернігівського району суд зазначає, що відповідач не розглянув заяву позивача у спосіб, встановлений приписами Земельного кодексу України, адже не навів вмотивовану відмову у її задоволенні, а тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою є передчасними та задоволенню не підлягають.
Аналогічна правова позиція викладена судом в постанові Верховного Суду від 31.01.2025 у справі № 420/20582/23.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує таке.
Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яким надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 та від 11 липня 2013 року №6-рп/2013.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина третя вказаної статті).
Таким чином, послуги зі складання позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг є різновидом правової допомоги, витрати на яку включаються до складу судових витрат.
За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути сумірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин 7, 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Також, за змістом частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмету спору.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір — обґрунтованим (пункт 268).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані суду: договір про надання правової допомоги від 11.05.2026, ордер наданих послуг правової допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), квитанція до прибуткового касового ордеру від 11.05.2026 №11. Сума гонорару становить 10 000,00 грн.
Разом з тим, суд зазначає, що спір, який виник між сторонами, віднесений Кодексом адміністративного судочинства України до справ незначної складності. Крім того, суду не надано доказів того, що витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн були неминучими. 
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову, а тому, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 4 000,00 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме у зазначеному розмірі.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Матеріалами справи також підтверджується понесення позивачем витрат на сплату судового збору в сумі 1064,96 грн. Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати в загальній сумі 5064,96 грн.
Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання протиправним та скасування пункту 1.6 рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасування пункту 1.6. рішення шістдесят першої сесії восьмого скликання Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 20.11.2025 № 61/VIII-24 в частині відмови ОСОБА_1 у затверджені проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,2700 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 7425581000:06:000:2097, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на території Киселівської сільської ради Чернігівського району.
Зобов`язати Киселівську сільську раду Чернігівського району Чернігівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.10.2025 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 5 років загальною площею 0,2700 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на території Киселівської сільської ради Чернігівського району, та винести з даного питання вмотивоване рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні інших позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5064 (п`ять тисяч шістдесят чотири) грн. 96 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 29 червня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ). 
Відповідач: Киселівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області (код ЄДРПОУ 04412018, вул. Молодіжна, буд.10, с. Киселівка Чернігівська область, 15530).

Суддя С.В. Бородавкіна