УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/5549/25 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М. 
Номер провадження №33/4805/976/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року. Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого - судді    Зав`язуна С.М.,
за участю: секретаря    Дем`янчук Н.Д.,
захисника - адвоката    Перевишко Л.О.,
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення № 278/5549/25 за апеляційною скаргою захисника Перевишко Людмили Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 20 квітня 2026 року,
ВСТАНОВИВ :
зазначеною постановою    ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно постанови суду, ОСОБА_1 , 21.10.2025 о 21:25 у с. Зарічани по вул. Бориса Тена, 1, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння відповідно висновку медичного огляду №480.
Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник Перевишко Л.О. в поданій апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що на відеозаписі зафіксовано вже зупинений автомобіль, який стоїть на узбіччі. Поліцейські підійшли до автомобіля, який не рухався. На відео зафіксовано діалоги поліцейських, які прямо свідчать про намір сфальсифікувати причину зупинки. На відеозаписі з відеореєстратора службового автомобілю зафіксовано зупинку цього транспортного засобу. Працівники поліції підходять до автомобіля, який стояв на узбіччі дороги, через 30 секунд після самостійної зупинки транспортного засобу. Даний час є достатнім для вжиття алкоголю саме після самостійної зупинки автомобіля. Вказує, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №490186 від 21.10.2025 не підтверджені достатніми, вагомими та беззаперечними доказами по справі, які б дали можливість констатувати, що винуватість ОСОБА_1 доведено поза розумним сумнівом та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Перевишко Л.О., на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Нормами ст. 280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Особливості ж встановлення факту перебування водія у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та порядок проведення відповідного огляду врегульовані спеціальними нормами законодавства.
Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі - Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Порядком).
Відповідно до положень ст. 266 КУпАП та Інструкції, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції виявляє у водія транспортного засобу ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), які дають законні підстави вважати, що особа перебуває у такому стані, він має право вимагати проходження огляду відповідно до встановленого законом порядку.
Згідно п.3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
За ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч. 3 цієї статті в разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
Аналогічний алгоритм дій передбачений і Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду.
Як визначено п. 3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
На переконання апеляційного суду, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції належним чином дотримався наведених вище вимог закону.
Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 2.9. а) ПДР забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій на вимогу працівника поліції зобов`язаний пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Крім того, відповідно до п. 2.4 ПДР України водій зобов`язаний зупинитися на вимогу поліцейського з дотриманням вимог цих Правил.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Будучи допитаним в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 свою вину не визнав та надав показання, що алкоголь був вжитий після самостійної зупинки транспортного засобу з особистих причин, зокрема через отримання звістки про загибель племінника на фронті. 
Разом з тим, апеляційний суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 , надані під час апеляційного розгляду, як такі, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності, оскільки вони спростовуються сукупністю матеріалів справи та наявними у справі відеозаписами.
Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, які були безпосередньо досліджені судами першої та апеляційної інстанцій, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №490186 від 21.10.2025, відповідно до якого 21.10.2025 о 21 год 25 хв у с. Зарічани по вул. Бориса Тена, 1 ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено висновком медичного огляду №480, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України (а.с. 2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою алкотестера «Drager», при цьому підставою для проведення огляду були виявлені працівниками поліції ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота та нечітка мова (а.с. 3); висновком щодо результатів медичного огляду від 21.10.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння; відтвореними та дослідженими у судовому засіданні відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських та автомобільного відеореєстратора службового транспортного засобу» (а.с. 9).
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що алкоголь був вжитий ОСОБА_1 вже після припинення керування транспортним засобом, а тому відсутні належні докази його перебування у стані алкогольного сп`яніння саме під час керування автомобілем, апеляційний суд вважає безпідставними.
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції, на якому зафіксовано рух автомобіля та його подальшу зупинку поліцейськими.
Водночас із відеозаписів з портативних відеореєстраторів убачається, що одразу після підходу до транспортного засобу працівники поліції повідомили водієві ОСОБА_1 законну причину його зупинки – неосвітлений номерний знак, після чого розпочали спілкування з ним та виявили ознаки алкогольного сп`яніння.
Твердження апелянта про те, що алкоголь був ужитий вже після зупинки автомобіля, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. При цьому сам ОСОБА_1 не стверджував, що транспортний засіб тривалий час перебував у нерухомому стані до прибуття працівників поліції. Навпаки, його позиція фактично зводиться до того, що приблизно 30 секунд, які минули між зупинкою автомобіля та підходом поліцейських, було достатньо для вживання ним алкогольних напоїв.
Однак така версія є непереконливою та не узгоджується з іншими доказами у справі. Зокрема, на досліджених відеозаписах не зафіксовано будь-яких пляшок чи інших ємностей із алкогольними напоями, а також самого факту їх вживання. Більше того, надзвичайно короткий проміжок часу між зупинкою транспортного засобу та початком спілкування поліцейських із водієм сам по собі не підтверджує можливість вживання алкоголю саме після припинення руху, особливо за відсутності будь-яких об`єктивних доказів на підтвердження такої версії.
Крім того, під час безпосереднього спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не повідомляв про отримання звістки щодо загибелі племінника чи будь-які інші обставини, які б спонукали його вживати алкоголь одразу після зупинки транспортного засобу. Такі пояснення були наведені лише під час судового розгляду.
При цьому сам факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не заперечується та об`єктивно підтверджений висновком медичного огляду від 21.10.2025, яким встановлено наявність у нього стану алкогольного сп`яніння.
Отже, доводи апеляційної скарги фактично ґрунтуються виключно на припущенні про можливість вживання алкоголю після зупинки транспортного засобу, однак таке припущення не підтверджене жодним належним та допустимим доказом і спростовується сукупністю досліджених матеріалів справи, зокрема відеозаписом із службового автомобіля, який підтверджує факт керування транспортним засобом, та відеозаписами з портативних відеореєстраторів, які фіксують безпосередні дії працівників поліції після зупинки автомобіля.
Також безпідставними є твердження сторони захисту про нібито фальсифікацію причини зупинки та провокацію з боку працівників поліції. Вказані доводи ґрунтуються виключно на суб`єктивному тлумаченні висловлювань поліцейських та не підтверджені жодними об`єктивними доказами. Натомість досліджені судом відеозаписи не містять відомостей, які б свідчили про узгодження працівниками поліції неправдивої версії подій або штучне створення підстав для зупинки транспортного засобу. 
За таких обставин апеляційний суд виходить з того, що під час зупинки транспортного засобу та подальшого оформлення матеріалів адміністративної справи працівниками поліції вимог Закону України «Про Національну поліцію» порушено не було. Усі процесуальні дії були правомірними, здійсненими в межах наданих законом повноважень та у спосіб, визначений законом, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині спрямовані фактично на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції вже надав належну правову оцінку, і підстав для їх задоволення не вбачається.
Посилання захисту на те, що відносно ОСОБА_1 не було винесено постанови за порушення Правил дорожнього руху, а саме за неосвітлений номерний знак, апеляційний суд також відхиляє.
Сам по собі факт невинесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за відповідне порушення Правил дорожнього руху не свідчить про відсутність такого порушення та не є доказом незаконності зупинки транспортного засобу. Рішення про притягнення чи непритягнення особи до відповідальності за окреме порушення ПДР є дискреційним процесуальним рішенням уповноваженої службової особи та не спростовує фактичних обставин, які стали підставою для зупинки транспортного засобу. Лист ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП у Житомирській області лише підтверджує, що особу не було притягнуто до адміністративної відповідальності за відповідне порушення ПДР, однак не спростовує самого факту його виявлення працівниками поліції.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пов`язується з фактом керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або відмовою від проходження відповідного огляду у встановленому законом порядку і не ставить можливість притягнення особи до відповідальності у залежність від подальшого винесення постанови за те порушення Правил дорожнього руху, яке стало підставою для зупинки транспортного засобу.
Не впливають на правильність висновків суду першої інстанції й доводи захисту щодо недопустимості відеозапису з відеореєстратора службового автомобіля через відсутність прямої вказівки на нього у протоколі про адміністративне правопорушення. 
За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Закон не містить вимоги про обов`язкове зазначення у протоколі всіх технічних засобів, записи з яких можуть бути досліджені судом.
Допустимість такого доказу визначається законністю способу його отримання, автентичністю та можливістю перевірки його змісту під час судового розгляду, а не формальним зазначенням у протоколі. Відеозапис був безпосередньо досліджений судом, його достовірність стороною захисту належними доказами не спростована, будь-яких відомостей про його монтаж чи інше втручання не встановлено.
Більше того, відомості, зафіксовані на відеореєстраторі службового автомобіля, повністю узгоджуються з відеозаписами з портативних відеореєстраторів працівників поліції, протоколом про адміністративне правопорушення та висновком медичного огляду, а тому у своїй сукупності утворюють взаємопов`язану та послідовну систему доказів.
Отже, доводи захисту про те, що відсутність у протоколі посилання на відеореєстратор службового автомобіля автоматично робить відповідний відеозапис недопустимим доказом, є помилковими, ґрунтуються на неправильному тлумаченні положень ст. 251 КУпАП та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 .
Сам по собі факт незгоди особи із постановою про адміністративне правопорушення або її суб`єктивне тлумачення відеозапису не свідчить про незаконність дій працівників поліції.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували надані разом із протоколом докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також свідчили про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваної постанови, стороною захисту не наведено.
Оцінивши всі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд дійшов висновку, що сукупність цих доказів є достатньою, взаємоузгодженою та такою, що поза розумним сумнівом підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. У зв`язку з цим доводи сторони захисту про порушення принципу презумпції невинуватості та недоведеність вини є неспроможними.
Інших підстав для скасування постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 20 квітня 2026 року в апеляційній скарзі не наведено, а матеріалами справи їх не встановлено. За таких обставин апеляційний суд вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування і закриття провадження у справі, як про це просить апелянт, відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу адвоката Перевишко Людмили Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 20 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: