КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №552/3231/26 
Провадження № 2/552/2477/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.05.2026 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
Головуючого судді Турченко Т.В.,
При секретарі Дмитриченковій Ю.В.,
розглянувши в судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

17.04.2026 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна. В позовній заяві вказувала на те, що під час оформлення своїх прав на майно, а саме при зверненні до нотаріуса було встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер обтяження 63416674 від 20.01.2021 року накладено арешт на майно. Позивач звернулася до Київського ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зняття арешту з майна. Проте, 06.04.2026 року вона отримала відповідь, з якої вбачається, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні перебувало виконавче провадження № 63416674 з примусового виконання постанови № 552/2673/20 від 01.07.2020 року, виданої Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в розмірі 10200,00 грн. Державним виконавцем 28.10.2020 року відкрито виконавче провадження та 20.01.2021 року накладено арешт на майно. Постановою від 23.02.2020 року виконавче провадження закінчено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 30.01.2024 року виконавче провадження №63416674 знищено. В зв`язку з чим просила суд звільнити з-під арешту все майно, ОСОБА_2 , накладеною постановою про арешт майна боржника від 20.01.2021 року.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21.04.2026 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.
20.05.2026 року представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Даценко Ю.І. подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.
Київський ВДВС у м.Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання свого представника не направив, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі.
За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку, про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після її смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Другої Полтавської державної нотаріальної контори Сидоренко В.І. від 11.10.1993 року за № 2-3389, зареєстрованого в КП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 12.10.1993 року в реєстровій книзі № 132 за реєстровим № 17643, спадщину після якого ОСОБА_2 прийняв, але не оформив своїх спадкових прав у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 (підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 ).
Встановлено, що спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 прийняла ОСОБА_3 , оскільки мешкала за однією адресою з померлим на день його смерті, але не оформила своїх спадкових прав у зв`язку із смертю.
Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Шимкою О.М. від 09.12.2020 року за № 1713.
Спадщину за заповітом ОСОБА_1 прийняла, шляхом подання заяви до приватного нотаріуса Шимки О.М., що підтверджується листом від 12.02.2026 № 32/02-14.
ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте було виявлено наявність арешту на все нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_2 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на все нерухоме майно ОСОБА_2 накладено арешт згідно постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 63416674, виданий 20.01.2021 Київським відділом державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).
ОСОБА_5 звернулася до Київського ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зняття арешту з майна. 
06.04.2026 року позивачем отримана відповідь за № 25257, у якій зазначено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 63416674 з примусового виконання постанови № 552/2673/20, виданої 01.07.2020 Київським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в розмірі 10200,00 грн. Державним виконавцем 28.10.2020 відкрито виконавче провадження та 20.01.2021 накладено арешт на майно. Постановою 23.02.2020 виконавче провадження закінчено на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 30.01.2024 виконавче провадження № 63416674 - знищене.
Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Крім цього, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
В силу ст.ст.317, 319, 321 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Також як передбаченост.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Згідно абз. 4 п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справа про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження).
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті3,45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження»(у редакціїЗакону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі Закон про виконавче провадження).
На сьогодні позивач має намір оформити спадщину та розпоряджатися належним їй майном, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.
Підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна, тому позов підлягає до задоволення.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. 
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає до стягнення 1065,60 грн. понесених позивачем судових витрат. 
Керуючись ст.ст.321,572,575 ЦК України, ст.ст.54,60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.12,13,19,76-83,141,259,263-265ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.
Зняти арешт з всього нерухомого майна ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) накладеного відповідно до постанови про арешт майна боржника, винесеної 20.01.2021 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Полтавська область по виконавчому провадженню № 63416674.
Стягнути з Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1065,60 грн. 
Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Київський ВДВС у м. Полтаві Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, код ЄДРПОУ 34962532, юридична адреса: м.Полтава, вул.Української Повстанської Армії, 29.
Рішення виготовлено 20.05.2026 року.

Головуючий суддя Т.В.Турченко