Справа № 757/3551/23-ц 
Провадження № 2/752/561/25

Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

20 березня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання: Нікітенко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» про стягнення матеріальної та моральної шкоди -

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Орловська В.А., звернувся до Печерського районного суду м. Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що 23 жовтня 2021 року сталася ДТП за участю автомобілів Hyundai Santa Fe, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та Шкода, номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 5 жовтня 2020 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілю, який належить позивачу завдано механічні пошкодження. Згідно з актом виконаних робіт вартість ремонту склала 18000 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ»» відповідно до страхового поліса № 203595570. Після ДТП позивач звернувся до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ»» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак страхова компанія до даного часу не прийняла рішення про виплату та не виплатила страхове відшкодування. Станом на 06.01.2023 завдана шкода позивачу не відшкодована. Зазначив, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, починаючи з 28.07.2022 по 06.01.2023, тому повинен сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, за кожен день невиконання зобов`язань, від суми боргу; суму річних, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 365% та суму інфляційних втрат, відповідно до законодавства України. Відповідно до розрахунку штрафних санкції (за період з 29.07.2022 по 01.01.2023): сума боргу - 18000 грн., інфляційні втрати 1140,41 грн., подвійна облікова ставка - 3994,52 грн., 3% річних - 239,67 грн., а всього - 23374,60 грн.. Крім того, позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням майна. Йому довелося користуватися міським транспортом, що спричинило незручності та призвело до виникнення пригніченого стану. Він почав до всього нервово відноситися. Від такого стану постраждали також і члени його сім`ї, що призвело до розладу стосунків у родині. Багато запланованих справ довелося відкласти, а від деяких відмовитися, що спричинило проблеми на роботі. Розмір моральної шкоди він оцінює в 3000 грн..
Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 56-66) просить суд стягнути на його користь: із ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ»» матеріальну шкоду в розмірі 23374,60 грн., яка включає в себе відшкодування збитків - 18000 грн., інфляційне збільшення - 1140,41 грн., штрафні санкції - 3994,52 грн. та 3% річних - 239,67 грн. та судовий збір; із ОСОБА_2 - моральну шкоду в розмірі 3000 грн. .
Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Волкова С.Я. від 6 лютого 2023 року вказану справу передано за територіальною підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 22).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2023 вказану справу розподілено судді Плахотнюк К.Г. (а.с. 28).
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 14 квітня 2023 року, відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 30-31).
Відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову третій особі - для надання пояснень щодо позову або відзиву. 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року заяву представника позивача - адвоката Орловської В.А. про залучення співвідповідача у справі № 757 /3551/23-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, задоволено; залучено до участі у вказаній справі співвідповідача - ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.».
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Орловська В.А. не прибули, представник позивача подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати без її участі та без участі позивача.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не прибула, подала до суду заяву, в якій не заперечила проти задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 грн., просить справу розглядати без її участі.
У судове засідання представник відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» не прибув, відповідач ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву не подав. На виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 03.06.2024 документи по страховій справі щодо ДТП, яка мала місце 23.10.2021 за адресою: м. Київ. Столичне шосе (вул. Передова), 3 за участю автомобіля Hyundai Santa Fe, номерний знак НОМЕР_1 , суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Як встановлено судом та убачається із матеріалів справи, 23.10.2021, о 10 год. 50 хв., по Столичному шосе (вул Передова, 3) в м. Києві сталася ДТП за участю автомобілів Hyundai Santa Fe, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 ..
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.11). 
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , отримав механічні пошкодження.
Відповідно до заказу-наряду № 2201 від 28.07.2022, складеного станцією техобслуговування Менеджер СТО (а.с. 13), вартість робіт по відновлюванню автомобіля становить 18000 грн.
Як зазначив у позовній заяві позивач на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» відповідно до страхового поліса № 203595570, тому він звернувся в ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» із заявою про страхове відшкодування, долучивши передбачені законодавством документи. Проте, ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» рішення про виплату не прийняла та страхове відшкодування не виплатила.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків може бути, серед іншого, завдання шкоди (збитків).
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно зі абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження пошкодження Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_2 , позивачем надано копію заказу-наряду № 2201 від 28.07.2022, складеного станцією техобслуговування Менеджер СТО (а.с. 13), відповідно до якого вартість робіт по відновлюванню автомобіля становить 18000 грн..
У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі випадків наявності підстав звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права, зокрема статтею 1166 ЦК України.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на позивача покладено обов`язок доведення наявності шкоди та її розміру.
Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.
Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (висновком) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (з відповідними змінами).
У постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18) зазначено, що рахунок та акти виконаних робіт надані позивачем не є належним та допустимим доказом у справі про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки не відображають реального розміру збитків, завданих внаслідок ДТП.
Крім того у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 466/9318/14-ц (провадження 61-12554св18) не взято до уваги як докази акт виконаних робіт та квитанцію про їх оплату, адже вони не свідчать про те, що вказані роботи проведенні для усунення пошкоджень майна, отриманих саме в дорожньо-транспортній пригоді за участю відповідача як винної особи.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (Воловік проти України, № 15123/03, § 45, 6 грудня 2007 року).
Враховуючи вищевикладене, надана позивачем копія заказу-наряду № 2201 від 28.07.2022, не є належним та допустимим доказом спричинення матеріальної шкоди позивачу, оскільки не відображає реального розміру збитків, завданих внаслідок страхового випадку.
Також, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» відповідно до страхового поліса № 203595570, тому він звернувся в ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» із заявою про страхове відшкодування, долучивши передбачені законодавством документи, проте, ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» рішення про виплату не прийняла та страхове відшкодування не виплатила.
Разом з тим, позивачем не надано суду доказів того, що він звертався до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» із заявою про виплату страхового відшкодування в межах строку, встановленого законодавством. В позовній заяві позивачем також не зазначено дату звернення.
Відповідач ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» відзиву на позовну заяву та на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 03.06.2024 документів по страховій справі щодо ДТП, яка мала місце 23.10.2021 за адресою: м. Київ, Столичне шосе (вул. Передова), 3 за участю автомобіля Hyundai Santa Fe, номерний знак НОМЕР_1 , суду не надав.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення із ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ»» матеріальної шкоди в розмірі 23374,60 грн., яка включає в себе відшкодування збитків - 18000 грн., інфляційне збільшення - 1140,41 грн., штрафні санкції - 3994,52 грн. та 3% річних - 239,67 грн..
Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди у розмірі 3000 грн. слід зазначити наступне.
Потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю).
Відповідач, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж заподіяння шкоди життю та здоров`ю потерпілого.
Позивач просить стягнути моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (згідно з ст. 23 Закону № 1961-IV) та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно зст. 28 Закону № 1961-IV). Тому відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини страхувальника ДТП, має бути співмірно компенсована останнім.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від наявності вини.
Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодовувати шкоду, в тому числі моральну, лише якщо доведе, що шкоди завдано не з його вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).
Оскільки  ОСОБА_2 не спростовано свою вину у ДТП, то саме вона повинна відшкодувати позивачу моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП.
З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки з вини останньої вчинено ДТП, внаслідок чого завдано майнової шкоди позивачу, що призвело до душевних страждань останнього.
Наведені фактичні обставини свідчать про те, що позивачу завдано душевних страждань, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.
Беручи до уваги тривалість порушення прав позивача, виходячи із принципу розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що заявлена позивачем позовна вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 3000 грн. підлягає задоволенню.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі гривень) та судовий збір в розмірі 122 (сто двадцять дві ) гривні 07 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 );
Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» (місцезнаходження: 04210, м. Київ просп. Героїв Сталінграда, 4 корпус 6А, код ЄДРПОУ: 32404600);
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Суддя К.Г. Плахотнюк