Справа № 464/2035/26
пр.№ 2/464/1981/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
заочне
29.05.2026      Сихівський районний суд м.Львова 
в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.
секретаря судових засідань Лазар Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки кредитної заборгованості в розмірі 33021 грн. 90 коп., судового збору в розмірі 2662 грн 40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 
Позов обґрунтовує тим, що 11.11.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою укладено кредитний договір №831339838, відповідно до якого відповідач отримала кошти в розмірі 3300 грн, в подальшому відповідачка отримала збільшену суму кредиту до 10500 грн. Договір між товариством та відповідачкою укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідачка зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування відповідно до умов, зазначених у договорі. На виконання умов договору грошові кошти перераховані товариством на банківську картку відповідачки. Проте, в порушення умов договору та правил відповідачка не повернула надані її кредитні кошти та не сплатила проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки. 
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно якого відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», яке в подальшому відчужило це право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». 15.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу №15/07/25-Е, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло право вимоги до боржника за кредитним договором №831339838. 
У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором №831339838 від 11.11.2020 у відповідачки виникла заборгованість в розмірі 33 0211,90 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту – 10 499,80 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом – 22 522,10 грн. Окрім того, позивач поніс судові витрати, які просить стягнути з відповідачки.
Матеріали позову надійшли до Сихівського районного суду м. Львова в електронній формі через систему «Електронний суд» 26 березня 2026 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду визначено суддю Горбань О.Ю.
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 31 березня 2026 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того, вказаною ухвалою витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію про надходження кредитних коштів на банківський рахунок відповідача.
24 квітня 2026 року з АТ КБ «Приватбанк» надійшла витребувана інформація, зокрема, підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 банком емітовані платіжні картки, номер телефону є фінансовим, відбулось зарахування платежів за період з 11.11.2020 по 01.12.2020. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, відносно ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка в судові засідання 28 квітня 2026 року та 29 травня 2026 року не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце їх проведення, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подала.
За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.
У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 11.11.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою укладено договір №831339838, за умовами якого товариство зобов`язалося надати відповідачці кредит на суму 3300 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а вона зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.3 цього договору. Вказаний договір укладено в електронній формі.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.  Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч.4, 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З`ясовано, що між первісним кредитором і відповідачкою в подальшому укладалась додаткова угода, вартість кредиту збільшувалась.
З платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 на її банківську карту кредитні кошти (а.с.28-31)
З інформації АТ КБ «Приватбанк» вбачається, на ім`я ОСОБА_1 емітована банківська картка, на яку зараховувались кошти – 3300 грн, 450 грн, 450 грн, 500 грн, 750 грн, 2500 грн, 2550 грн, а всього 10500 грн.
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» зазначає, що право вимоги до боржника за договором №831339838 від 11.11.2020 перейшло до нього на підставі договорів факторингу. Матеріали справи містять докази, що до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 . 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
З розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості становить 33021,90 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 10499,80 грн, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами - 22522,10 грн. (а.с.66)
Враховуючи наведене, те, що відповідачка порушила умови кредитного договору, в добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, розрахунок заборгованості, поданий представником позивача, відповідачкою не спростовано, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 33021,90 грн. 
Щодо вирішення питання судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
У відповідності до ч. 1 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
З`ясовано, що 20.08.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та АО «Соломко та партнери» укладено договір про надання правової допомоги №20/08/25 – 01, додаткова угода від 01.09.2025, акт наданих послуг, відповідно до яких адвокатом надано послуг на загальну суму 7000 гривень. (а.с.67,68,69) 
У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судовий збір, сплачений позивачем в розмірі 2662,4 гривень та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 гривень та, покладаються на відповідача.
у х в а л и в :
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №831339838 від 11.11.2020 в розмірі 33021 (тридцять три тисячі двадцять одна) грн 90 коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10499 грн 80 коп. та заборгованості по відсотках в розмірі 22522 грн 10 коп.; судові витрати в розмірі 2662,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місцезнаходження: м.Київ, вул.Юрія Поправки, 6, кабінет 13, ЄДРПОУ 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 02.06.2026.

Суддя Олена ГОРБАНЬ