ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2403/26 Справа № 2-2056/10 	  	Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.
суддів Гапонова А.В., Красвітної Т.П.
за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.

Учасники справи:
заявник Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»
заінтересована особа  ОСОБА_1 
розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2023року, головуючий у суді першої інстанції Болдирєва У.М.
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У лютому 2022року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі – АТ «Ощадбанк», Банк) звернулося в суд з заявою, зазначивши заінтересованою особою ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Заява обґрунтовувалась тим, що ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2019року відновлено втрачене судове провадження в частині заочного рішення Калінінського районного суду міста Донецька від 16 вересня 2010року у справі № 2-2056/10, яким було задоволено позов Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Кіровське відділення № 5402 м. Донецьк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який був пред`явлений до примусового виконання до Калінінського районного відділу державної виконавчої служби міста Донецька Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.
З наданої Донецьким відділом державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) інформації вбачається, що у Калінінському районному відділі державної виконавчої служби міста Донецька Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебувало виконавче провадження № 43592478 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором. 10 червня 2014року постановою було відкрито виконавче провадження. 10 листопада 2014року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника).
Надати будь-яку вичерпну інформацію по вищезазначеному виконавчому провадженню є неможливим, оскільки приміщення, матеріально-технічна база та документація Калінінського районного відділу державної виконавчої служби міста Донецька Головного територіального управління юстиції у Донецькій області були захоплені в результаті проведення активної фази АТО.
Розпорядженням Кабінету міністрів України № 1085-р було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.
З наведених обставин заявник стверджував, що оскільки виконавчі дії на тимчасово непідконтрольній території України не проводяться, а тому наявні підстави для видачі дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2023року заяву АТ «Ощадбанк» задоволено. Видано АТ «Ощадбанк»дублікат виконавчого листа у справі № 2-2056/10 за позовом ВАТ «Ощадбанк»в особі філії – Кіровське відділення № 5402 м. Донецьк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Суд першої інстанції, поновлюючи строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видаючи його дублікат, виходив з того, що строк пред`явлення до виконання виконавчого документа сплив з незалежних від стягувача обставин. 
Заразом, на думку суду, заявником доведено належними та допустимими доказами факт втрати виконавчого документа.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
23 листопада 2025року ОСОБА_1 подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2023року.
В апеляційній скарзі заявник не погодився з висновками суду та висловив вимоги про скасування ухвали і відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Незаконність та необґрунтованість ухвали суду заявник пов`язував з тим, що Банк не надав доказів поважності причин пропуску встановленого законом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та не надав жодного належного та достатнього доказу, який би підтверджував поважність причин пропуску такого строку.
Заявник також наголошував на тому, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази втрати виконавчого документа стягувачем, а відповідь державного виконавця такої втрати не підтверджує.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, через те, що обставини якими апелянт обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
01 грудня 2025року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду витребувано з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу; та 16 грудня 2025року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2025року апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишено без руху.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1  повторно залишено без руху.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2026року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2023року.
У зв`язку з прийнятим рішенням Вищої ради правосуддя від 17 березня 2026року № 412/0/15-26 про звільнення у зв`язку з поданням заяви про відставку судді ОСОБА_2 , на підставі розпорядження керівника апарату суду від 20 березня 2026року № 1924 та у відповідності до пункту 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, 23 березня 2026року у справі здійснено повторний автоматизований розподіл справи між суддями.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2026року прийнято до свого провадження справу та призначено її до розгляду на 16?? год 28 квітня 2026року.
Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2019року відновлено втрачене судове провадження в частині заочного рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 16 вересня 2010року у справі № 2-2056/10, яким задоволено позов ВАТ «Ощадбанк»в особі філії – Кіровське відділення № 5402 м. Донецьк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ощадбанк»в особі філії – Кіровське відділення № 5402 м. Донецьк заборгованість за кредитним договором в розмірі 48 307,19грн, судовий збір в розмірі 483,07грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00грн /а.с.25-28/.
На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який був пред`явлений до примусового виконання до Калінінського районного відділу державної виконавчої служби міста Донецька Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.
З відповіді Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 197-59987 від 06 грудня 2022року вбачається, що у Калінінському районному відділі державної виконавчої служби міста Донецька Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебувало виконавче провадження № 43592478 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором. 10 червня 2014року постановою було відкрито виконавче провадження. 10 листопада 2014року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника) /а.с.62-64/.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
При задоволенні заяви суд першої інстанції вирішального значення надав тій обставині, що забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що виконавчий документ було втрачено.
Заразом суд виснував, що заявником доведено належними та допустимими доказами підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити так як судом першої інстанції при постановленні ухвали порушено норми процесуального права.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Визначальним для правильного вирішення даної справи є з`ясування питання про те, чи дійсно втрачено виконавчий документ та чи звернувся заявник про видачу дублікату виконавчого документа в межах строку пред`явлення останнього до виконання.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція).
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.
ЄСПЛ наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004року у справі «Шмалько проти України»).
За змістом частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
На час видачі виконавчого листа у справі № 2-2023/10 діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999року № 606-XIV, у статті 22 якого було передбачено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
05 жовтня 2016року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016року (далі – Закон № 1404-VIII), згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню – з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (частини перша, друга, пункт 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404-VIII).
Згідно з підпунктом 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.
Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.
Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
У постановах Верховного Суду від 19 квітня 2021року у справі № 2-1316/285/11, від 03 лютого 2021року у справі № 643/20898/13-ц, від 20 травня 2021року у справі № 1005/7133/2012, від 19 липня 2022року у справі № 750/13088/14, від 14 грудня 2022року у справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023року у справі № 433/1335/14-ц, від 09 червня 2023року у справі № 607/13804/13 зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат». При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
Видача дубліката виконавчого документа пов`язується з його втратою та можлива в межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання або за умови поновлення такого строку судом у разі його пропуску. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частини перша статті 433 ЦПК України). Єдиною та необхідною підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. Встановлення судом факту пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання і непоновлення його судом є підставою для відмови у задоволенні заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Таким чином, під час вирішення питання щодо можливості видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення стягувача до суду з такою заявою обов`язковим та визначальним є питання з`ясування обставин, чи подана така заява заявником у строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання (див. ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2024року у цій справі, провадження № 14-21цс24).
Обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду (постанова Верховного Суду від 19 квітня 2021року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21)).
Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», який є чинним з 2016року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
За змістом статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
У справі, яка переглядається, встановлено, що заявником на обґрунтування своїх вимог надана інформація стосовно виконавчого провадження № 43592478 щодо боржника  ОСОБА_1 , яке було завершено 10 листопада 2014рокуу зв`язку поверненням виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999року № 606-XIV (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника).
Також, з досліджених в судовому засіданні доказів слідує, що з даною заявою заявник звернувся до суду 22 лютого 2022року, рішення Калінінськимрайонним судом міста Донецька ухвалено 16 вересня 2010року, та за заявою стягувача відновлено втрачене судове провадження в його частині Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області тільки 14 січня 2019року.
Тому за наведених обставин відсутні підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання через сплив понад 7 років з часу повернення його стягувачу, який не довів наявність для цього поважних причин.
Виходячи з наведеного, та, установивши, що строк для пред`явлення виконавчого документадо виконання сплив, а підстави для його поновлення відсутні, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви АТ «Ощадбанк», як в частині відмови у поновленні строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання так і у видачі дублікату виконавчого документу.
Апеляційний суд наголошує, що заявником не надано будь-яких належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, що є підставою для відмови у видачі дублікату виконавчого документа.
Твердження Банку на те, що місто Донецьк є тимчасово окупованою територією сам по собі не є підставою для видачі дублікату виконавчого документа.
Апеляційний суд, враховуючи вищевикладене, вважає, що відсутні докази про добросовісну реалізацію Банком своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, як стягувача, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на контроль за виконанням судового рішення.
Банком не було надано ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції доказів втрати виконавчого документа.
Щодо посилання Банку, як на підставу підтвердження втрати виконавчого документа, що у зв`язку із початком бойових дій в Донецькій області у 2014році, матеріально-технічна база та документація Калінінського районного відділу державної виконавчої служби міста Донецька Головного територіального управління юстиції у Донецькій областібули захоплені в результаті проведення активної фази АТО, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не місять беззаперечних доказів того, що Банк з вересня 2010року (дата ухвалення рішення суду) по лютий 2022року (дата звернення до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа) звертався з заявами до виконавчої служби з приводу виконавчого провадження у справі № 2-2056/10.
Посилання Банку про те, що у даній справі ухвалою суду від 14 січня 2019року вже було частково відновлено втрачене судове провадження і районний суд постановляючи таку ухвалу, фактично підтвердив, що станом на дату розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження строк пред`явлення виконавчого документа у справі № 2-2056/10 не сплив, є помилковим, зважаючи на таке.
Згідно частини п`ятої статті 491 ЦПК України, заява про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення може бути подана до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Суд може поновити зазначений строк, якщо за клопотанням заявника визнає причини його пропуску поважними.
Тобто, за змістом цієї норми закону вбачається, що відновлення втраченого судового провадження може бути здійснено не лише до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а й за умови поновлення судом строку для подання заяви про відновлення втраченого судового провадження.
Отже, факт відновлення втраченого судового провадження не встановлює автоматичного відновлення і строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а також не свідчить про те, що такий строк не сплив.
В ухвалі суду від 14 січня 2019року про відновлення втраченого судового провадження суд жодної оцінки строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не надавав.
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Саме з такого розуміння вищезазначених норм матеріального та процесуального права виходить суд апеляційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не повно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав неповну оцінку, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, суд першої інстанції не виконав вимоги закону про законність ухвали суду та саме невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2023року скасувати.
Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі № 2-2056/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Кіровське відділення № 5402 м. Донецьк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 28 квітня 2026року.

Судді: