Справа №: 398/609/26	

провадження №: 2/398/1915/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"04" травня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., з участю секретаря судового засідання Харіної Д.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", представник позивача Ткаченко Марія Миколаївна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, 

встановив:
Стислий виклад позиції позивача
10 лютого 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернулося до суду через систему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 53 397,80 грн та судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.05.2021 року ОСОБА_1 уклав з первісним кредитором ТОВ «Служба миттєвого кредитування» в електронній формі кредитні договори № 2112432733599 на суму 1 000,00 грн та № 2112363903927 на суму 4 800,00 грн. Договори підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти перераховані на його банківську картку.
Позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути у загальному розмірі 53 397,80 грн. Зазначена сума складається таких складових:
за договором № 2112432733599 від 04.05.2021 року - 18 981,80 грн, з яких: 1 000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) та 17 981,80 грн - заборгованість за нарахованими процентами;
за договором № 2112363903927 від 04.05.2021 року - 34 416,00 грн, з яких: 4 800,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) та 29 616,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами.
Надалі право вимоги за цими договорами перейшло до позивача на підставі таких правочинів: 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 1-12; 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» і ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно з яким позивач набув право вимоги до відповідача за обома вказаними кредитними договорами.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача Ткаченко М.М. у судове засідання не з`явилася, позивач та його представник були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. У позовній заяві представник позивача просила проводити розгляд справи за її відсутності та зазначила, що проти заочного розгляду справи і винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом надсилання судової повістки рекомендованим поштовим відправленням за його зареєстрованим місцем проживання. Поштове відправлення із судовою повісткою повернулося до суду з відміткою поштового відділення про причину невручення «адресат відсутній». Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання. Причини неявки відповідач суду не повідомив, відзив на позовну заяву, інших заяв чи клопотань у встановлений судом строк не подав.
Оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав, та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд цієї справи.
Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписав рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК датою ухвалення рішення зазначена дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Укладення кредитного договору, його умови та видача коштів
Відповідно до Паспортів споживчого кредиту від 04.05.2021 року, ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування, а первісний кредитор ТОВ "Служба миттєвого кредитування" виконав переддоговірний обов`язок надати інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій. Паспорти підписані відповідачем шляхом використання електронних підписів одноразовим ідентифікатором R9 та W6 відповідно.
Щодо Договору № 2112432733599:
04 травня 2021 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" (первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено в електронній формі кредитний договір № 2112432733599. Перед укладенням договору відповідач пройшов процедуру ідентифікації та верифікації за допомогою системи BankID НБУ, надавши свої персональні дані, РНОКПП ( НОМЕР_1 ), номер мобільного телефону ( НОМЕР_2 ) та адресу електронної пошти.
Договір, а також Заяву-анкету та Графік платежів, відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором «R9». Згідно з Інформацією щодо порядку укладання договору, вказаний буквено-цифровий код був використаний відповідачем для підтвердження заявки та прийняття оферти на сайті 04.05.2021 о 12:05:41.
Договором № 2112432733599 встановлені такі умови кредитування:
сума кредиту - 1 000,00 грн;
орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання;
граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) - 1 рік;
тип процентної ставки - фіксована;
проценти розраховуються від суми кредиту за кожний день користування у розмірі: 2% за умови сплати всіх нарахованих процентів не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;
починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з попередньою ставкою;
починаючи з 15 дня, наступного за орієнтовним строком, ставка збільшується ще на 1,38%;
починаючи з 30 дня, наступного за орієнтовним строком, ставка збільшується ще на 2,65%.
На виконання умов зазначеного договору ТОВ "Служба миттєвого кредитування" здійснило перерахування кредитних коштів у розмірі 1 000,00 грн на банківську платіжну картку відповідача, яку він вказав у Заяві-анкеті (маска картки НОМЕР_3 ). Це підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (вих. № від 29.12.2025), згідно з яким транзакцію щодо переказу грошових коштів за договором № 2112432733599 на вказану картку (емітент MONObank) було успішно здійснено 04.05.2021 о 12:06:10.
Щодо Договору № 2112363903927:
Того ж дня, 04 травня 2021 року, між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено інший договір про надання фінансових послуг № 2112363903927. Договір, Заяву-анкету та Графік платежів відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором «W6», введеним на сайті 04.05.2021.
Цим договором встановлені аналогічні умови кредитування, за винятком суми позики:
сума кредиту - 4 800,00 грн;
орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів;
граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) - 1 рік;
тип процентної ставки - фіксована, розмір якої становить базові 2% на день в межах орієнтовного 16-денного строку, з подальшим алгоритмом прогресивного збільшення (на 1,64%, 1,38% та 2,65%) у разі неповернення коштів у строк.
Видача коштів за другим договором підтверджується окремим листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 29.12.2025, згідно з яким 04.05.2021 о 02:50:59 було успішно здійснено переказ на суму 4 800,00 грн на ту ж саму банківську картку відповідача ( НОМЕР_3 ) за договором № 2112363903927.

Порушення зобов`язання та розмір заборгованості
Згідно з розрахунками заборгованості, складеними первісним кредитором ТОВ «Служба миттєвого кредитування», наступним кредитором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за обома кредитними договорами не виконував. За весь час дії договорів відповідач не здійснив жодного платежу в рахунок погашення кредиту та відсотків.
Щодо договору № 2112432733599 від 04.05.2021 року (на суму 1 000,00 грн): Згідно з розрахунком первісного кредитора ТОВ «Служба миттєвого кредитування», станом на дату першого відступлення права вимоги (01.12.2021) заборгованість відповідача становила 7 170,00 грн (1 000,00 грн - тіло кредиту, 6 170,00 грн - відсотки). У період після 01.12.2021 року наступний кредитор ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» продовжив нарахування процентів, у зв`язку з чим, згідно з його розрахунком станом на 10.01.2023 року, заборгованість склала 18 981,80 грн. Згідно з підсумковим розрахунком позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заявлена до стягнення сума за цим договором становить 18 981,80 грн, яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 1 000,00 грн та заборгованості за нарахованими процентами - 17 981,80 грн.
Щодо договору № 2112363903927 від 04.05.2021 року (на суму 4 800,00 грн): Згідно з розрахунком первісного кредитора ТОВ «Служба миттєвого кредитування», станом на дату першого відступлення права вимоги (01.12.2021) заборгованість відповідача становила 34 416,00 грн (4 800,00 грн - тіло кредиту, 29 616,00 грн - відсотки). У період після 01.12.2021 року наступний кредитор ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» здійснював подальше нарахування процентів, розрахувавши станом на 10.01.2023 року заборгованість у розмірі 91 112,64 грн. Позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у своїй позовній заяві та розрахунках обмежив розмір позовних вимог та заявив до стягнення за цим договором заборгованість у розмірі 34 416,00 грн (зафіксовану на дату першого відступлення права вимоги), яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 4 800,00 грн та заборгованості за процентами - 29 616,00 грн.
Штрафи, пеня, комісії, а також 3% річних та інфляційні збитки згідно зі ст. 625 ЦК України позивачем до стягнення не заявлялися і в розрахунках вказані як 0,00 грн.
Загальна сума заборгованості за двома договорами, заявлена позивачем до стягнення, становить 53 397,80 грн.

Перехід права вимоги
Права вимоги за вказаними кредитними договорами перейшли до позивача внаслідок послідовного відступлення за ланцюжком договорів факторингу.
01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (Клієнт) та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 1-12. Факт передачі права вимоги до ОСОБА_1 підтверджується Актом приймання-передавання Реєстру боржників від 03.12.2021 року. У Витягах з Реєстру боржників (Додаток № 3 до договору № 1-12) зафіксовано перехід права вимоги за договором № 2112363903927 із сумою боргу 34 416,00 грн (порядковий номер 28394) та за договором № 2112432733599 із сумою боргу 7 170,00 грн (порядковий номер 28393). Оплата за відступлені права вимоги з боку ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» підтверджується платіжним дорученням № 307600018 від 03.12.2021 року на загальну суму 5 535 543,12 грн (надавач платіжних послуг - АБ «Південний»).
10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Первісний кредитор) та позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (Новий кредитор) було укладено Договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги. Перехід прав зафіксовано в Актах прийому-передачі Реєстру боржників від 10.01.2023 року. У Витягах з Реєстру боржників (Додаток № 3 до Договору № 10-01/2023) вказано дані ОСОБА_1 та суми заборгованості станом на дату відступлення: 91 112,64 грн за договором № 2112363903927 (порядковий номер 6697) та 18 981,80 грн за договором № 2112432733599 (порядковий номер 65904). Виконання фінансових зобов`язань за цим договором щодо оплати придбаних прав вимоги підтверджено Актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року.

Норми права, які застосував суд
На підставі ст. 205 та ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин, зміст якого зафіксований в електронному документі, вважається вчиненим у письмовій формі.
Відповідно до ст. 13 ЗУ "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). 
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 3 статті 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. 
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 21 Закону України "Про споживче кредитування" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача. 
Відповідно до п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ "Про споживче кредитування" (у редакції, що діяла на час спірних правовідносин) у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. 
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»). 
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Правові висновки Верховного суду, що застосовані у справі
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зробила такі висновки про правильне застосування норм права.
За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
ВП ВС у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 уточнила власний правовий висновок, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав»).

Мотивована оцінка і висновки суду
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що між первісним кредитором ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем ОСОБА_1 виникли цивільно-правові відносини на підставі кредитних договорів № 2112432733599 та № 2112363903927 від 04.05.2021 року, укладених в електронній формі. Відповідач був обізнаний з умовами кредитування, в тому числі з порядком нарахування відсотків, та погодився з ними. Факт укладення договорів підтверджується використанням відповідачем електронних підписів одноразовим ідентифікатором, що згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до власноручного підпису.
Належне виконання первісним кредитором обов`язку щодо видачі кредитних коштів у сумі 1 000,00 грн та 4 800,00 грн підтверджується листами оператора платіжної системи ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» про успішне здійснення переказів на банківську картку відповідача, реквізити якої він вказав у Заявах-анкетах.
Відповідач, порушуючи умови кредитних договорів та вимоги ст. 526, 1054 ЦК України, взяті на себе зобов`язання не виконав, кредитні кошти у встановлений строк не повернув та жодних платежів на погашення заборгованості не здійснював.
Вирішуючи питання про розмір заборгованості за процентами, яка підлягає стягненню, суд виходить з такого.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Як встановлено судом з п. 1.9 обох договорів, граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) становить 1 (один) рік. Враховуючи дату укладення договорів (04.05.2021), граничний строк правомірного нарахування процентів закінчувався 03.05.2022 року. Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості, нарахування процентів здійснювалося виключно в межах цього 365-денного строку, а саме до 03.05.2022 включно. Після вказаної дати нарахування процентів не проводилося.
Разом з тим, суд критично оцінює правомірність застосованих кредитором ставок під час здійснення нарахувань.
У пунктах 1.4(д) договорів визначено, що тип процентної ставки є фіксованим. Водночас, згідно з п. 1.4 (б, в, г) договорів, у разі неповернення кредиту в орієнтовний 16-денний строк, базова ставка 2,00% прогресивно збільшується на 1,64%, 1,38% та 2,65% відповідно (що в сукупності становить 7,67% на день). Саме за цією максимальною штрафною ставкою 7,67% на день наступний кредитор ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» здійснював нарахування заборгованості за період з 01.12.2021 по 03.05.2022.
Суд вважає такі умови договорів та відповідні нарахування незаконними з огляду на наступне.
По-перше, згідно з ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку, а умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
По-друге, суми отриманих відповідачем кредитів (1 000,00 грн та 4 800,00 грн) не перевищують розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення договорів у 2021 році (6 000,00 грн). Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір якого не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача. Застосований кредитодавцем у п. 1.4 договорів механізм збільшення процентної ставки є прямою санкцією за порушення зобов`язання, що погіршує становище споживача.
По-третє, прострочення виконання зобов`язань за обома договорами (після 16-го дня) почалося під час дії карантину, запровадженого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Відповідно до п. 13 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», імперативно заборонялося збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин невиконання зобов`язань за договором у вказаний період.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України, нікчемний правочин або його умова не створює юридичних наслідків і визнання його недійсним судом не вимагається. Відтак, пункти 1.4 (б, в, г) кредитних договорів є нікчемними, а нарахування за завищеною ставкою до 7,67% на день - безпідставним.
Отже, протягом усього 1-річного (365 днів) строку кредитування за обома договорами позивач мав право нараховувати відсотки виключно за початковою фіксованою ставкою 2,00% на день, визначеною п. 1.4(а) договорів.
Здійснюючи власний розрахунок правомірного розміру заборгованості, суд встановлює наступне:
Щодо договору № 2112432733599 (сума кредиту 1 000,00 грн): Заявлена позивачем до стягнення сума процентів становить 17 981,80 грн. Проте за 365 днів правомірного строку кредитування за ставкою 2,00% на день сума процентів складає: 1 000,00 грн х 2,00% х 365 днів = 7 300,00 грн. Таким чином, законною і обґрунтованою є заборгованість у розмірі 8 300,00 грн (1 000,00 грн тіла кредиту + 7 300,00 грн процентів). У стягненні решти суми процентів (10 681,80 грн) належить відмовити.
Щодо договору № 2112363903927 (сума кредиту 4 800,00 грн): За 365 днів строку кредитування за ставкою 2,00% на день сума законно нарахованих процентів складає: 4 800,00 грн х 2,00% х 365 днів = 35 040,00 грн. Відповідно до принципу диспозитивності (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Оскільки позивач самостійно обмежив свої вимоги за цим договором та просить стягнути заборгованість за процентами у меншому розмірі - 29 616,00 грн, суд дійшов висновку про повне задоволення позову в цій частині на заявлену суму 34 416,00 грн (4 800,00 грн тіла кредиту + 29 616,00 грн процентів).
Відповідно до ст. 512, 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Судом встановлено, що право вимоги за вказаними договорами на підставі договорів факторингу та відступлення прав вимоги послідовно перейшло від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а згодом - до позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Таким чином, позивач набув статусу кредитора і має право вимагати виконання зобов`язання.
Отже, загальна сума заборгованості за двома договорами, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 42 716,00 грн (8 300,00 грн + 34 416,00 грн). У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.

Щодо розподілу судових витрат
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 2 129,81 грн (2 662,40 грн ? 42 716,00 грн / 53 397,80 грн = 2 129,81 грн).
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд дійшов таких висновків.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, заявку на надання юридичної допомоги № 1696 від 01.12.2025 щодо відповідача ОСОБА_1 та витяг з Акту № 17 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025, відповідно до яких позивачу Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» надано послуги правової допомоги на загальну суму 16 000,00 грн. 
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Верховний Суд у справі №873/212/21 дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited" проти України», заява № 19336/04).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Керуючись критеріями обґрунтованості та співмірності судових витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, а саме те, що заборгованість виникла за договором споживчого кредитування, беручи до уваги що ця справа є малозначною, розглядається в порядку спрощеного провадження, позовна заява є типовою для адвоката, суд визнає обґрунтованим стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5000 гривень. 
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, витрати на правову допомогу відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача пропорційно сумі задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 3 999,79 грн (5 000,00 грн ? 42 716,00 грн / 53 397,80 грн = 3 999,79 грн). 
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд 

вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" заборгованість за кредитними договорами №2112432733599 від 04.05.2021 року та №2112363903927 від 04.05.2021 року у загальному розмірі 42 716 (сорок дві тисячі сімсот шістнадцять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 129 (дві тисячі сто двадцять дев`ять) гривень 81 копійка та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 999 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 79 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", код ЄДРПОУ 44276926, адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 3, офіс 306;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 4 травня 2026 року.

Суддя        В.В. Орловський