Справа № 420/1803/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді Аракелян М.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 7271,95грн.,-

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2026 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , у якій представник позивача просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заборгованості:
- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300) - 7271,95грн., на бюджетний рахунок - UА118999980314000512000015688 банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ: 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./с.Фонтанка/18010300.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена на суддю Аракелян М.М.
Судом витребувані з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області відомості щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) ОСОБА_1 та 05.02.2026 року отримано відповідь, згідно якої зареєстрованим місцем проживання відповідача з 19.09.2022 року є: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2026 року позовну заяву залишено без руху з підстав, зокрема, необхідності подання суду позовної заяви в новій редакції, із визначенням належного статусу ОСОБА_1 
16.02.2026 року позивачем подано клопотання, у якому він просить стягнути з фізичної особи-платника податків ОСОБА_1   ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заборгованості: по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений
фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300) – 7271,95 грн., на бюджетний рахунок – UA118999980314000512000015688 банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ: 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./ с.Фонтанка/18010300
Ухвалою суду від 23.02.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (ст.262 КАС України).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що фізична особа – платник податків ОСОБА_1 є платником податків у Головному управлінні ДПС в Одеській області та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до довідки – розрахунку заборгованості до бюджету, розрахунку податкового боргу та інтегрованих карток платника (ІКП), податкова заборгованість/недоїмка у ФО-ПП ОСОБА_1 перед бюджетом складає – 7 271,95 грн. В зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» №1273-54 від 16.01.2020 року яку було направлено платнику податків рекомендованим листом на податкову адресу ФО ПП ОСОБА_1 з повідомленням про вручення. Податкова вимога форми «Ф» №1273-54 від 16.01.2020 року, відповідачем не оскаржувалася, не є скасованою, зміненою або відкликаною, а тому - є узгодженою. Податковий борг відповідача з моменту винесення податкової вимоги від 16.01.2020року не переривався і не був повністю погашений. У зв`язку з несплатою відповідачем боргу, позивач звернувся до суду з позовом.
25.02.2026 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву та зазначає, що ОСОБА_1 отримала копію позовної заяви Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення податкового боргу у сумі 7?271,95 грн за податок на нерухоме майно. Визнає наявність боргу у зазначеній сумі. Зазначає, що перебуває за кордоном і не має доходу в Україні. Просить суд надати можливість сплати борг у розстрочку на 3 (три) місяці рівними частинами. Зобов`язуюсь протягом цього строку щомісяця сплачувати по 2?424 грн, починаючи з 10 березня 2026 року, на рахунок бюджету, зазначений у позові, в підтвердження перебування за кордоном надав підтверджуючі документи.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79,90 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС в Одеській області як фізична особа - платник податків .
З матеріалів справи вбачається, що заборгованість перед бюджетом по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300) становить 7 271,95 грн., яка виникла в результаті, а саме : 
нараховано згідно податкового повідомлення – рішення (форми ‘Ф’) № 0044692 5507-1504 від 09.04.2019 у сумі – 1 485,48 грн.(основний платіж)(а.с.23); 
нараховано згідно податкового повідомлення – рішення (форми ‘Ф’) № 0024033 5506-1504 від 10.03.2020 у сумі – 1 665,03 грн.(основний платіж)(а.с.24);
нараховано згідно податкового повідомлення – рішення (форми ‘Ф’) № 0012979 2407-1504 від 18.03.2021 у сумі – 1 727,44 грн.(основний платіж)(а.с.25);
нараховано згідно податкового повідомлення – рішення (форми ‘Ф’) № 0263354 2407-1504 від 24.06.2022 у сумі – 2 394,00 грн.(основний платіж)(а.с.26).
Згідно:
- розрахунку податкового боргу станом на 08.12.2025 року загальна сума податкового боргу ОСОБА_1 складає – 7271,95 грн.(а.с.5);
- довідки про суми податкового боргу станом на 08.12.2025 року ОСОБА_1 – 7271,95 грн. (а.с.6);
- корінця податкової вимоги форми «Ф» від 16.01.2020 року №1273-54, яка виставлена ОСОБА_1 сума податково боргу – 1485,48 грн., яка повернута по причині «за закінченням терміну зберігання» (а.с.7-8);
- інтегрованих карток платника (ІКП), податкова заборгованість/недоїмка у ФО-ПП ОСОБА_1 перед бюджетом складає – 7 271,95 грн.(а.с.11-19).
У зв`язку із тим, що сума боргу не сплачена відповідачем самостійно, позивач звернувся до суду із позовом.
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.
Згідно із пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пп.20.1.19 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно із п. 57.3. ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Заявлена контролюючим органом до стягнення заборгованість відповідає визначенню податкового боргу згідно з п.14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України.
Відповідно до п.п. 87.9. ст. 89 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
Відповідно до п. 59.1. ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п.59.4. ст.59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно п. 59.5. ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
У зв`язку з несплатою боржником заборгованості податковим органом було винесено та направлено відповідачу податкову вимогу форми «Ф» №1273-54 від 16.01.2020 року яку було направлено платнику податків рекомендованим листом на податкову адресу ФО ПП ОСОБА_1 з повідомленням про вручення.
Згідно п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п. п. 20.1.34. п. 20.1. ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. 
Таким чином, позивач є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків, повноваження якого на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу прямо визначені законодавством України.
Наявність суми податкового боргу підтверджена розрахунку податкового боргу, інтегрованих карток платника податків, податковою вимогою, доказами її направлення відповідачу, які за правилами ст.ст.72-76 КАС України є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами стану розрахунків з приводу виконання особою податкового обов`язку.
Також, суд зазначає, що відповідно до п. 42.1, 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.
Відповідно до ст. 70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр). До Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які є, зокрема, громадянами України. До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація: прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство; серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (у разі внесення інформації про особу до Єдиного державного демографічного реєстру). До інформаційної бази Державного реєстру включаються такі дані про фізичних осіб: джерела отримання доходів; об`єкти оподаткування; сума нарахованих та/або отриманих доходів; сума нарахованих та/або сплачених податків; інформація про податкову знижку та податкові пільги платника податків; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі на підставі даних розпорядника такого реєстру, наданих у порядку інформаційної взаємодії відповідно до законодавства. Фізична особа несе відповідальність згідно із законом за достовірність інформації, що подається для реєстрації у Державному реєстрі. Фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Наказом Міністерства фінансів України від 29 вересня 2017 року №822 затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2017 року за №1306/31174) (далі - Положення №822), розділом IX якого регламентовано порядок подання заяви про зміну даних, які вносяться до облікової картки та повідомлення.
Згідно п. 1 розділу IX Положення №822 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання заяви за формою №5ДР (додаток 12) або заяви за формою №5ДРП (додаток 13) відповідно.
Пунктом 4 розділу IX Положення №822 передбачено, що внесення змін до Державного реєстру та окремого реєстру Державного реєстру здійснюється протягом трьох робочих днів від дня подання фізичною особою заяви за формою №5ДР або заяви за формою №5ДРП до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання). У разі звернення до будь-якого контролюючого органу строк внесення змін до Державного реєстру може бути продовжено до п`яти робочих днів.
Верховний Суд в постанові від 29 січня 2024 року по справі № 200/1185/21-а зазначив, що процедура внесення змін до Державного реєстру та даних облікової картки пов`язується саме з виконанням фізичною особою як платником податків свого обов`язку щодо звернення до контролюючого органу із відповідною заявою за формою №5ДР. Наведене вище у сукупності дає підстави дійти висновку, що на платника податку (фізичну особу) покладено обов`язок із повідомлення контролюючого органу про зміну ним свого місця проживання/місцезнаходження (податкової адреси), а невиконання такого обов`язку позбавляє його можливості посилатися на обставини невручення йому відповідних документів, якщо такі документи були направлені на визначену при взятті на облік податкову адресу. Надіслані контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкові повідомлення-рішення та/або податкова вимога на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки, вважаються врученими також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення. Однак, цей наслідок не може бути поширений на випадок, коли відповідні податкові документи були направлені контролюючим органом за адресою, яка не є адресою місця проживання (податковою адресою) фізичної особи, у тому числі повідомленою нею на виконання вимог пункту 70.7 статті 70 ПК України, або останнього відомого її місцезнаходження/перебування.
З матеріалів справи вбачається, що податкову вимогу форми «Ф» №1273-54 від 16.01.2020 року було направлено платнику податків рекомендованим листом на податкову адресу ФО ПП ОСОБА_1 з повідомленням про вручення на адресу: АДРЕСА_3 (а.с.9-10).
Будь-яких доказів на підтвердження того, що після та у разі зміни податкової адреси, відповідач звертався до податкового органу із заявою щодо зміни даних в порядку, визначеному чинним законодавством України, ним суду не надано.
За таких обставин, податкова вимога податкового органу, з урахуванням приписів ПК України, вважається врученою належним чином відповідачу (за останньою відомою адресою зареєстрованого місця його проживання).
У відзиві на позов відповідач просить розстрочити податковий борг, заявлений позивачем до стягнення.
Згідно з абзацом 1 пункту 100.1 статті 100 ПК України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.
Приписами пункту 100.2 статті 100 ПК України визначено, що платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.
На реалізацію бланкетної норми пункту 100.13 статті 100 ПК України Міністерство доходів і зборів України 10.10.2013 видало наказ № 574 "Про затвердження Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за № 1853/24385.
Відповідно до пункту 1.4 Порядку № 574 розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу доходів і зборів та укладено договір про розстрочення (відстрочення).
За змістом пункту 100.4 статті 100 ПК України та згідно з пунктом 3.1 розділу III Порядку №574 для розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем свого обліку або за місцем обліку такого грошового зобов`язання (податкового боргу) з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків, зборів, штрафних (Фінансових) санкції (штрафів), сплату яких платник податків просить розстрочити (відстрочити), а також строк розстрочення (відстрочення) та періоди сплати. При цьому окремо зазначаються суми, строк сплати яких ще не настав, а також строк оплати яких вже минув.
Підставою для розстрочення грошових зобов`язань (податкового боргу) платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, перелік яких визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1235 "Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин", а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань (податкового боргу) та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом і збутом такого платника податків.
Відповідач не надав суду докази звернення до позивача з відповідною заявою в порядку пункту 100.2 статті 100 ПК України, отже суд не має підстав для задоволення цієї заяви відповідача.
Згідно п.п.1,2 ч.6 ст.246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про: порядок і строк виконання рішення; надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.
Суд не вбачає підстав для задоволення такої заяви відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).
Відповідач належними та допустимими доказами наявність та розмір податкового боргу не спростувала, натомість, у підсумку визнає наявність такого боргу.
На підставі встановлених судом обставин та вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає позовні вимоги – обґрунтованими, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги – доведеними, а отже адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу підлягає задоволенню.
В силу приписів ч.2 ст.139 КАС України, за відсутності залучення по вказаній справі свідків та проведення експертиз судові витрати для розподілу відсутні.

Керуючись ст. ст. 143, 241-246, 250, 262, 295, 297 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 7271,95грн. – задовольнити повністю.
Стягнути з Фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300) – 7271(сім тисяч двісті сімдесят одна)грн. 95 коп., на бюджетний рахунок - UА118999980314000512000015688 банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ: 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./с.Фонтанка/18010300.
У задоволенні заяви Фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про розстрочення податкового боргу – відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст.293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Учасники справи:
Позивач: Головне управління ДПС в Одеській області (ЄДРПОУ ВП 44069166; місцезнаходження вул. Семінарська, буд.5, м. Одеса, 65044). 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя М.М. Аракелян