КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5858/2026
Справа № 752/11098/23

П О С Т А Н О В А

 
Іменем України

27 квітня 2026 року 
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 року, ухвалене у складі судді Мазура Ю.Ю. в м. Київ у справі за позовом Асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку «Житловий квартал Республіка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року позивач АОСББ «Житловий квартал Республіка» звернувся до суду з даним позовом, збільшивши позовні вимоги в квітні 2025 року, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АОСББ «Житловий квартал Республіка» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 40833,76 грн., покласти на відповідача судові витрати.
Позов мотивував тим, що у відповідності до ст. 10, 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» між уповноваженою особою від співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 та Асоціацією об`єднань співвласників багатоквартирного будинку «Житловий квартал Республіка» було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 25/08/21-РАЗ від 25 серпня 2021 року. Згідно з предметом договору, який визначено п. 1, управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.
Відповідно до п. 3 даного договору послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. Дана послуга з управління включає в себе: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування всіх внутрішньобудинкових систем, утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.
Пунктом 6 договору передбачено, що кожен із співвласників зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором. Пунктом 7 договору передбачено, що управитель має право вимагати від співвласників оплату наданої послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором.
Відповідно до п. 10 даного договору, ціна послуги з управління встановлюється, виходячи з розміру внесків співвласників та кошторису доходів та витрат, встановлених відповідно до рішення загальних зборів ОСББ «Республіка 3», а саме: на управління/утримання будинку та прибудинкової території для власників житлових приміщень складає 24 грн. на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового приміщення, яке належить співвласнику.
Рішенням загальних зборів від 25 серпня 2021 року також затверджено внесок на утримання охорони в розмірі 250,20 грн. за одне житлове приміщення та 500,40 грн. за одне нежитлове приміщення.
Згідно п. 11 договору плата за послугу з управління нараховується щомісячно управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 загальною площею 45,5 кв.м.
Таким чином, АОСББ «Житловий квартал Республіка» надавала відповідачу, який є співвласником вказаного житлового приміщення в житловому багатоквартирному будинку, житлово-комунальні послуги, а саме прибирання прибудинкової території, прибирання технічних поверхів та горищ, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, гарячого водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, обслуговування димовентиляційних каналів, поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення і технічних пристроїв та елементів зовнішнього упорядження, дератизація, аварійне обслуговування, освітлення місць загального користування, технічне обслуговування та енергопостачання ліфтів.
В порушення п. 6, 10, 11 договору відповідач не розрахувався за надані послуги в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 40833,76 грн. за період з 01 лютого 2022 року по 31 березня 2025 року. Дана заборгованість складається з суми вартості послуги з охорони та з суми послуги з управління багатоквартирним будинком. В період утворення заборгованості відповідач не звертався до позивача з претензіями в установленій законом формі щодо ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, а також висловив своє погодження з наявним боргом шляхом оплати поточних платежів, що відображено у довідці-розрахунку.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АОСББ «Житловий квартал Республіка» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 40833,76 грн. та судовий збір у розмірі 2684 грн.

Відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 року та відмовити в позові.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що 05 червня 2003 року позивач АОСББ «Житловий квартал Республіка» звернувся до суду за захистом своїх прав, посилаючись на наявність заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в сумі 13939,04 грн. на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 25/08/31-РАЗ від 25 серпня 2021 року. Відповідач заперечив заявлений розмір заборгованості, вказуючи на неналежне надання послуг, створення перешкод, що зафіксовані неодноразовими актами, та відсутність надання послуг згідно переліку, який зазначив у відзиві на позовну заяву.
Представником позивача АОСББ «Житловий квартал Республіка» 15 квітня 2025 року подано до суду уточнену позовну заяву, згідно якої просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 40833,76 грн. 15 квітня 2025 року відповідачем подано клопотання про повернення позивачу уточненої позовної заяви, проте суд першої інстанції повністю задовольнив позовні вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви та вважав їх обґрунтованими та доведеними в передбаченому законодавством порядку.
Вважав такі висновки передчасними і такими, що не підтверджуються матеріалами справи, а навпаки спростовують помилкові оцінки суду та вказують на допущені грубі процесуальні порушення:
1. Суд, в порушення ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин не врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
2. Суд грубо порушив ст. 13, 49, 279 ЦПК України.
3. Суд не розглянув та не прийняв процесуальне рішення за клопотанням від 15 квітня 2025 року про залишення позовної заяви без розгляду.
4. Суд не прийняв до уваги акти та листи ОСОБА_1 про неналежність наданих послуг.
5. Суд безпідставно дійшов висновку, що ОСОБА_1 не надіслав позивачу жодних скарг чи претензій.
6. Суд прийняв судове рішення за відсутності актів виконаних послуг.
7. Суд обґрунтував рішення недопустимим доказом: довідкою-розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_3 за період з 01 лютого 2022 року по 31 березня 2025 року, яку не міг приймати до увагу, як таку, що подана через два роки з порушенням процесуальних вимог ЦПК України.
Наголошував, що в даній справі позивач звернувся з позовною заявою 05 червня 2023 року майже два роки тому та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 13939,04 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Наводив зміст ст. 13, 49, 43 ЦПК України, правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 487/10128/14-ц, зазначав, що враховуючи зміст, викладений у прохальній частині уточненої позовної заяви від 15 квітня 2025 року, позивач збільшив позовні вимоги з 13939,04 грн. до 40833,76 грн. Зазначена процесуальна дія була вчинена з порушенням ч. 2, 3 ст. 279 ЦПК України. Оскільки ухвалою 12 червня 2023 року Голосіївського районного суду м. Києва відкрите спрощене позовне провадження без проведення судового засідання, то строк для подачі заяви про збільшення позовних вимог завершився 12 липня 2023 року. 
Звертав увагу, що позивач фактично не тільки подав процесуальний документ - уточнену позовну заяву, який не передбачений ЦПК України, а одночасно збільшив позовні вимоги та змінив підстави позову, обґрунтувавши їх додатками (від 14 квітня 2024 року, 01 травня 2024 року), вчиненими через 1 рік після звернення з позовом. 
У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі, а у випадку, як зазначалося вище - такі дії можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Таким чином, суд першої інстанції не тільки порушив ст. 13, 49, 279 ЦПК України, а й проігнорував та не розглянув клопотання ОСОБА_1 щодо залишення уточненої позовної заяви без розгляду.
Посилався на судову практику ЄСПЛ, який у своїй прецедентній практиці щодо України неодноразово звертав увагу на норми, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті п. 1 ст. 6 Конвенції. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників судового судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Отже, суд першої інстанції не мав підстав для розгляду уточненої позовної заяви та задоволення вимог на суму 40833,76 грн., яка зазначена в «уточненій позовній заяві» та прийняття нових доказів.
Щодо наявності заборгованості у розмірі 13939,04 грн., яка була заявлена в позові, то щодо неї Голосіївський районний суд невірно встановив обставини справи. Так, матеріали справи не містять, а позивачем не надано доказів прибирання прибудинкової території, прибирання технічних поверхів та горищ, актів технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, актів обслуговування димовентиляційних каналів, рішення співвласників про необхідність здійснення поточного ремонту та висновку про таку необхідність, періоди її проведення, акти про поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення і технічних пристроїв та елементів зовнішнього упорядження, актів проведення дератизації, актів про виникнення аварійних ситуацій, що зумовили аварійне обслуговування, актів проведення технічного обслуговування, їх періодичність, та у чому полягає послуга енергопостачання ліфтів.
Крім цього, послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. 
Вказував, що суд першої інстанції не звернув уваги, що позивачем безпідставно обмежено право ОСОБА_1 за існування Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ та інших, згідно яких в Україні діє воєнний стан, та постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» та відповідно ненадання належним чином послуг.
Зазначав, що ним було здійснено документальне фіксування обмежень, про що складено 10 актів про виявлені порушення права доступу до житлового приміщення (блокування в`їзду, КПП), які є належними доказами, проте на них Голосіївський районний суд м. Києва увагу не звернув та порушив ст. 12 ЦПК України.
Отже, Голосіївський районний суд м. Києва не звернув увагу на зазначені докази та відсутність підтвердження надання послуг, за які позивачем нарахована заборгованість, що в свою чергу стало наслідком стягнення коштів у заявленому в позові розмірі, який не є доведеним належним доказом. 
Вказував, що згідно висновків Верховного Суду, враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з надавачем послуг фактично не є рівними. 
Стверджував, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні обмежився цитуванням норм матеріального права, взагалі не встановив істотні умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 25/08/21-РАЗ від 25 серпня 2021 року, не надав належну оцінку доказам та їх відповідності умов договору.
Посилався на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13-ц згідно якого принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони, водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Вказував, що таким чином, безпідставно були задоволені позовні вимоги про стягнення грошових коштів в розмірі 40833,76 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 , з огляду на грубе порушення процесуального права, невірного застосування норм матеріального права, висновків Верховного Суду.

Від відповідача АОСББ «Житловий квартал Республіка» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Наводив зміст ст. 13, 175 ЦПК України, посилався на правові висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду КСЦ в постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17, згідно яких процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову. При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.
Посилався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 25 червня 2019 року в справі № 924/1473/15, в постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року в справі № 922/2575/19 згідно яких не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. 
Пояснював, що звертаючись в червні 2023 року до суду з позовом, позивач АОСББ «Житловий квартал Республіка» визначив предметом позову стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та підставою позову визначив неналежне виконання відповідачем обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судові засідання у справі не проводилися, розгляд справи по суті не здійснювався.
18 грудня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва постановив ухвалу про необхідність розгляду справи з повідомленням сторін та призначив судове засідання на 16 квітня 2025 року. Таким чином, у даній справі перше судове засідання було призначене на 16 квітня 2025 року. Уточнену позовну заяву позивачем подано 15 квітня 2025 року через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд», тобто до початку першого судового засідання у справі. Таким чином, позивач реалізував своє процесуальне право в межах строку, встановленого ЦПК України. 
У поданій позивачем уточненій позовній заяві зазначалось, що за період з 01 лютого 2022 року по 31 березня 2025 року у відповідача утворилася заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 40833,76 грн., в зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.
Як вбачається з прохальної частини уточненої позовної заяви, позивачем фактично збільшено розмір позовних вимог, виражених у грошовому розмірі. Подання позивачем уточненої позовної заяви не змінило характеру спірних правовідносин, предмету спору та підстав позову. Як і в первісному позові, предметом розгляду залишилися вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги між тими самими сторонами та з тих самих правовідносин. Уточнення стосувалося виключно актуалізації розміру заборгованості та уточнення розрахунку платежів, що виникли у межах триваючих правовідносин, що в тому числі підтверджується поданою позивачем додатковою угодою від 14 квітня 2024 року до договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 25/08/21-РАЗ від 25 серпня 2021 року, яка обґрунтовує збільшення вартості послуг (нарахувань) з 01 травня 2024 року, що не вважається зміною підстав позову, як стверджує апелянт.
Таким чином Голосіївський районний суд м. Києва, ухвалюючи рішення за результатами розгляду поданих сторонами заяв та доказів, діяв у межах наданих йому процесуальних повноважень та з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого ст. 13 ЦПК України, а також вимог ст. 49, 279 ЦПК України, належним чином розглянувши заяву позивача про уточнення позовних вимог.
Також Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справі № 201/4160/19 враховує, що однією з основоположних засад цивільного судочинства є добросовісність (п. 6 ч. ст. 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.
Підкреслював, що саме недобросовісні дії відповідача, що полягають у триваючому та систематичному неналежному виконанні відповідачем обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг, призвела до необхідності збільшення розміру позовних вимог, оскільки на момент призначення справи до розгляду 16 квітня 2025 року заборгованість значно збільшилась. Доводи апелянта про те, що ЦПК України не передбачає подання такого процесуального документа, як уточнена позовна заява, свідчить про надмірно формалістичне тлумачення процесуального законодавства, оскільки при розгляді таких заяв визначальним є не назва поданого документа, а його зміст та правова природа. Відмова у прийнятті чи оцінці такої заяви виключно з мотивів її формального найменування фактично обмежує право особи на ефективний судовий захист та суперечить принципам змагальності, диспозитивності та доступу до правосуддя. Відсутність окремої ухвали суду щодо прийняття уточнених позовних вимог не свідчить про істотне порушення норм процесуального права, оскільки суд фактично прийняв їх до розгляду та вирішив спір у межах заявлених правовідносин.
Вважав, що подання окремого позову щодо заборгованості, яка виникла під час розгляду справи, суперечило б принципу процесуальної економії та могло б призвести до ухвалення декількох рішень щодо одного й того самого зобов`язання. 
Зазначені в апеляційній скарзі твердження відповідача про неналежне надання послуг, відсутності підтвердження наданих послуг та актів виконаних послуг, обмеження права доступу до житлового приміщення відповідача, що підтверджує ненадання належним чином послуг, не відповідають дійсності та не узгоджуються з чинним законодавством України.
Наводив зміст п. 3 договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 25/08/21-РАЗ від 25 серпня 2021 року, ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 36 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 вересня 2018 року № 712, Порядку здійснення перерахунку вартості послуги з управління багатоквартирним будинком за період її ненадання, надання невідповідної якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року № 482, Порядку проведення відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 року № 1145, яким передбачено, що у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості послуг з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя багатоквартирного будинку для перевірки якості наданих послуг. Зазначав, що у спірний період з лютого 2022 року по березень 2025 року включно таких звернень від відповідача на надходило. Форма акту претензії встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 року № 1145 і є додатком до Порядку проведення відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг.
Враховуючи, що відповідач не надав суду першої інстанції належним чином оформлених у відповідності з Порядком № 1145 актів-претензій у спірний період з лютого 2022 року по березень 2025 року включно, посилання відповідача на відсутність доказів належного надання ним послуг згідно з договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 25/08/21-РАЗ від 25 серпня 2021 року не підтверджені належними та допустимими доказами.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні встановив, що доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості відповідно до порядку, встановленого ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що б дало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем надано не було.
Вказував, що відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.
Звертав увагу, що посилання відповідача на акти про виявлені порушення права доступу до належного йому житлового приміщення не є належними доказами ненадання послуг, та були предметом судового розгляду у справі № 752/16653/22 за позовом ОСОБА_1 до АОСББ «Житловий квартал Республіка» про усунення перешкод у здійснені прав користування нерухомим майном, у межах якої судами надано оцінку з доказового значення. 
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року в справі № 752/16653/22 ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову, встановлено, що доводи позивача про те, що відповідач АОСББ «Житловий квартал Республіка» припинив йому електропостачання, водопостачання, обслуговування інженерних мереж квартири АДРЕСА_2 , відсутні, докази припинення обслуговування відповідачем інженерних мереж квартири, яка належить ОСОБА_1 , також відсутні. Суд зауважував, що позивач жодним чином чи у жодний спосіб не позбавлений права користуватись належним йому на прав власності квартирою для проживання чи автомобілем для пересування. На думку суду, доступ на територію не є складовою житлової послуги, яку надає ОСББ, а його обмеження є мірою відповідальності (заходом впливу) для власника який не сплачує житлово-комунальні послуги. Застосування такого обмеження передбачено рішенням Правління ОСББ «Республіка 3» від 26 серпня 2021 року та Правилами, прийнятими 06 серпня 2021 року відповідно до протоколу установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 , та не суперечить змісту постанови КМУ від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».
Враховуючи вищевикладене, вважав, що доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції від 03 грудня 2025 року і зводяться до формального тлумачення процесуальних норм, не містять обставин, які б свідчили про неправильне застосування норм матеріального права чи істотне порушення норм процесуального права. Суд забезпечив сторонам реалізацію процесуальних прав, повно та всебічно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено, що 25 серпня 2021 року АОСББ «Житловий квартал Республіка» (управитель) та ОСББ «Республіка 3» (співвласники) уклали договір № 25/08/21-РАЗ про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, за умовами якого управитель зобов`язується надати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно в вимогами законодавства та умовами цього договору (а. с. 6 - 17).
Згідно п. 3 договору, послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. Послуга з управління включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування всіх внутрішньобудинкових систем, утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку, елементів благоустрою і МАФів.
Пунктом 6 договору передбачено, що кожен із співвласників зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором.
Пунктом 7 договору передбачено, що управитель має право вимагати від співвласників оплату наданої послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором.
Відповідно до п. 10 даного договору, ціна послуги з управління встановлюється, виходячи з розміру внесків співвласників та кошторису доходів та витрат, встановлених відповідно до рішення загальних зборів ОСББ «Республіка 3», а саме: на управління/утримання будинку та прибудинкової території для власників житлових приміщень складає 0,0040 від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідний внесок нараховується, за 1 кв.м. загальної площі житлового приміщення, яке належить співвласнику, у 2021 році такий внесок складає 24 грн. за 1 кв.м. приміщення, яке належить співвласнику; на утримання охорони для власників жилих приміщень - у розмірі 0,0417 від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідний внесок нараховується, у 2021 році такий внесок складає 250,20 грн. за одну квартиру.
Згідно п. 8 договору управитель зобов`язаний укласти з виконавцем послуги з постачання електричної енергії договір про постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати виконання умов цього договору та контроль якості цієї послуги; укласти з виконавцями комунальних послуг договори на постачання теплової енергії, централізоване водопостачання та водовідведення для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку та виконання умов даного договору.
Згідно п. 19 договору, управитель має право припинити/зупинити надання послуг по відповідному договору у разі неналежного виконання співвласниками свого обов`язку по оплаті послуг управителя в порядку та на умовах, визначених відповідним договором. У разі наявності простроченої заборгованості співвласника за послуги з управління більше ніж за 1 місяць, за наявності технічної можливості, управитель уповноважений обмежити надання послуг таким боржникам без порушення прав інших співвласників. На час припинення/зупинення надання послуги з управління частково управителем здійснюється перерахунок за відповідними складовими кошторису, а у разі повного припинення/зупинення не нараховується плата за послугу.
Згідно п. 20 договору, у разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління складається акт-претензія, який підписується співвласником та представником управителя. Управитель (його представник) зобов`язаний прибути на виклик співвласника не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення співвласника. Акт-претензія складається управителем (його представником) та співвласником і повинен містити інформацію про ненадання чи надання неналежної якості послуги з управління із зазначенням причини, дату (строк) її ненадання чи надання неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує її ненадання чи надання неналежної якості. У разі неприбуття управителя (його представника) в установлений договором строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується співвласником, а також не менш як двома іншими співвласниками, які проживають (розташовані) у сусідніх приміщеннях, і надсилається управителю рекомендованим листом. Управитель протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, зокрема шляхом перерахунку вартості послуги, або видає (надсилає) співвласникові обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання управителем відповіді в установлений строк претензії співвласника вважаються визнаними управителем.
У разі, якщо співвласники не звернулись до управителя протягом одного календарного місяця з дня ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі або зниження якості тощо, з заявою про складання та підписання акту-претензії, то в даному випадку послуги вважаються наданими управителем в повному обсязі та прийняті співвласниками без зауважень та заперечень.

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Листом Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 11 серпня 2022 року повідомлено ОСОБА_1 , що житловий будинок АДРЕСА_1 не належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, не переданий до сфери управління Голосіївської РДА, збудований за кошти інвесторів (власників квартир та нежитлових приміщень). Співвласниками даного житлового будинку 10 серпня 2021 року створено ОСББ «Республіка 3», утримання будинку і споруд та прибудинкових територій за зазначеною адресою здійснює управитель групи будинків Асоціації ОСББ «Житловий квартал Республіка». На лист Голосіївської РДА Асоціація листом від 11 серпня 2022 року повідомила про те, що відключення електропостачання житлового приміщення здійснено у зв`язку з відсутністю прямого договору з виконавцем комунальної послуги - послуги з постачання та розподілу електричної енергії, про необхідність укладення якого ОСОБА_1 неодноразово повідомляли. Враховуючи вищевикладене, з метою відновлення електропостачання до житлового приміщення № 4-110 за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 як власнику необхідно укласти прямий договір з виконавцем комунальної послуги, а саме постачальником електричної енергії (а. с. 44 - 45).
Листом ТОВ «Київські енергетичні послуги» від 17 серпня 2022 року повідомлено ОСОБА_1 , що акцептувавши заяву-приєднання, він як споживач засвідчив вільне волевиявлення щодо приєднання до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції постачальника «Побутова» в повному обсязі, а також повідомлено про відкриття особового рахунку за об`єктом споживача за адресою АДРЕСА_3 (а. с. 43).
Відповідачем надано роздруковані електронні листи за 2022 рік на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з вимогою відновлення постачання електричної енергії до його житлового приміщення, а також з приводу обмеження доступу на територію ЖК (а. с. 46 - 54, 64 - 68, 70 - 73).
На а. с. 69, 74 знаходяться копії електронних листів Асоціації ОСББ «Житловий квартал Республіка» на адресу ОСОБА_1 із повідомленням про наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги станом на 02 вересня 2022 року, а також станом на 14 квітня 2023 року, яку Асоціація вимагала терміново сплатити, у випадку ігнорування попередження повідомляла про застосування ряду обмежувальних заходів до погашення заборгованості, а саме відмови у здійсненні бронювання зон відпочинку, заборони проведення ремонтних робіт шляхом закриття доступу працівникам робочих бригад; попереджено, що програма системи контролю доступу може автоматично видаляти номери автомобілів із бази доступу на територію та блокувати (обмежувати) дію карт СКД «Республіка» до місць загального користування.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Задовольняючи позов АОСББ «Житловий квартал Республіка», суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 та споживає житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які надає позивач. Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що зазначений в позовній заяві вид послуг не надається або ж надається не в повному обсязі, або ж неналежної якості, або ж їх звернень у спірний період до обслуговуючої організації або балансоутримувача будинку з приводу неналежного надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території. Оскільки за період з 01 лютого 2022 року по 31 березня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 40833,76 грн., зазначена заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління.
Статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.
Крім того, відповідно до статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.
Відповідно до статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів.
У свою чергу, співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (стаття 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).
Частиною 4 статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що власність зобов`язує.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 Цивільного кодексу України).

Обов`язок утримання майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку.
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 22 лютого 2018 року у справі № 910/11312/17 та належно враховані судом першої інстанції.

Згідно ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення.
Спори щодо визначення частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, експлуатацію, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку вирішуються в судовому порядку.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.
Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів (ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»), а у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (ст. 13 цього Закону).
Крім цього, відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку, врегульовано Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», відповідно до ст. 7 якого співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм. 
Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). 
Згідно ч. 5 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

Отже, з урахуванням наведених вимог законодавства, особа, яка є власником приміщення, і у свою чергу, співвласником будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання або управитель наділені правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів.

Водночас, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників віднесено до виключної компетенції загальних зборів співвласників (стаття 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Крім того, безпосередньо у ст. 10 договору № 25/08/21-РАЗ про надання послуги з управління багатоквартирним будинком 25 серпня 2021 року, укладеного АОСББ «Житловий квартал Республіка» (управитель) та ОСББ «Республіка 3» (співвласники) зазначено, що ціна послуги з управління встановлюється, виходячи з розміру внесків співвласників та кошторису доходів та витрат, встановлених відповідно до рішення загальних зборів ОСББ «Республіка 3», а саме: на управління/утримання будинку та прибудинкової території для власників житлових приміщень складає 0,0040 від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідний внесок нараховується, за 1 кв.м. загальної площі житлового приміщення, яке належить співвласнику, у 2021 році такий внесок складає 24 грн. за 1 кв.м. приміщення, яке належить співвласнику; на утримання охорони для власників жилих приміщень - у розмірі 0,0417 від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідний внесок нараховується, у 2021 році такий внесок складає 250,20 грн. за одну квартиру.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема змагальність сторін та диспозитивність.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 80 ЦПК України передбачає достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Так, звертаючись до суду з даним позовом у червні 2023 року, АОСББ «Житловий квартал Республіка» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 13939,04 грн., посилаючись як на підставу своїх вимог на договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 25/08/21-РАЗ від 25 серпня 2021 року та розрахунок заборгованості з 01 січня 2022 року по 20 травня 2023 року.

Водночас, самого рішення загальних зборів ОСББ «Республіка 3», на яких було встановлено відповідні розміри внесків, позивачем до матеріалів справи надано не було.

Крім того, умовами п. 8 договору № 25/08/21-РАЗ від 25 серпня 2021 року передбачено, що управитель зобов`язаний зобов`язаний укласти з виконавцем послуги з постачання електричної енергії договір про постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати виконання умов цього договору та контроль якості цієї послуги; укласти з виконавцями комунальних послуг договори на постачання теплової енергії, централізоване водопостачання та водовідведення для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку та виконання умов даного договору.

Докази укладення цих договорів в матеріалах справи відсутні.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі заперечив заявлений розмір заборгованості.

Задовольняючи позов, судом першої інстанції не було надано належної оцінки наявному в матеріалах справи розрахунку заборгованості та не перевірено його відповідність іншим доказам, наявним у матеріалах справи, та заявленим вимогам.

Зокрема, позивачем не доведено належними та допустимими доказами обсяги водопостачання відповідача, компенсацію якого просить стягнути з нього АОСББ «Житловий квартал Республіка» згідно розрахунку заборгованості.

Також з розрахунку заборгованості, складеного позивачем, вбачається, що цей розрахунок містить нарахування за спожиті відповідачем комунальні послуги, хоча за змістом договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 25/08/21-РАЗ від 25 серпня 2021 року, предметом цього договору є надання житлової послуги з управління багатоквартирним будинком, а не комунальних послуг. Натомість, будь-яких відомостей щодо наявності заборгованості саме за житловою послугою з управління багатоквартирним будинком, яка є предметом даного спору, наявний в матеріалах справи розрахунок не містить.

При цьому, наводячи в розрахунку заборгованості нарахування за комунальні послуги, позивач не зазначає, які саме комунальні послуги відповідачу надавались, в якому обсязі, і яким чином була обчислена заборгованість за кожною із цих послуг, в залежності від обсягу споживання або площі житлового приміщення, а виведено лише загальну щомісячну суму сплати.

За даних обставин, позивачем не доведено належними та допустимими доказами не лише наявність у нього підстав для стягнення житлово-комунальних послуг за адресою по АДРЕСА_1 у заявленому розмірі, а й фактичне надання таких послуг та їх обсягу.

Враховуючи вищевикладене, вимоги АОСББ «Житловий квартал Республіка» про стягнення заборгованості не можуть вважатися обґрунтованими.

Все вищевикладене було залишено поза увагою суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що жодних належних та допустимих доказів щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачем за житлово-комунальні послуги та її розміру матеріали справи не містять, позивачем не доведено наявності у нього підстав вимагати сплату за надані житлово-комунальні послуги у заявленому розмірі та їх фактичне надання, а відтак позов АОСББ «Житловий квартал Республіка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є недоведеним та необґрунтованим і безпідставно задоволено судом першої інстанції.

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року у справі відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 24).
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року розгляд справи призначено на дату з повідомленням сторін на 16 квітня 2025 року (а. с. 115).
03 грудня 2025 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення без проведення судового засідання, у вступній частині якого зазначено, що рішення ухвалено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Отже, суд першої інстанції, всупереч власній ухвалі від 18 грудня 2024 року про перехід на розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, ухвалив рішення від 03 грудня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Крім цього, апеляційний суд враховує, що 15 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав клопотання про повернення позивачу уточненої позовної заяви в зв`язку з порушенням процесуального строку для її подання (а. с. 154 - 158).

Клопотання відповідача про повернення уточненої позовної заяви судом не вирішувалось, відповідного процесуального рішення з даного приводу не прийнято.
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, таке судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Разом із тим, апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що оскільки ухвалою від 12 червня 2023 року Голосіївського районного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання, то строк для подачі заяви про збільшення позовних вимог відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України завершився 12 липня 2023 року.

Так, ч. 2, 3 ст. 279 ЦПК України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи, що 18 грудня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва постановив ухвалу про розгляд справи з повідомленням сторін та призначив судове засідання на 16 квітня 2025 року, таким чином, у даній справі перше судове засідання було призначено на 16 квітня 2025 року.

15 квітня 2025 року АОСББ «Житловий квартал Республіка» подало до суду уточнену позовну заяву про стягнення заборгованості, в якій, збільшивши позовні вимоги, просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АОСББ «Житловий квартал Республіка» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 40833,76 грн. (а. с. 118 - 124).

У поданій позивачем уточненій позовній заяві зазначалось, що за період з 01 лютого 2022 року по 31 березня 2025 року у відповідача утворилася заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 40833,76 грн., в зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У постанові Верховного Суду від 12 травня 2025 року у справі № 204/1212/21 (провадження № 61-3998св24) зауважено, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з прохальної частини уточненої позовної заяви, позивачем фактично збільшено розмір позовних вимог, виражених у грошовому розмірі. Подання позивачем уточненої позовної заяви не змінило характеру спірних правовідносин, предмету спору та підстав позову. Як і в первісному позові, предметом розгляду залишилися вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги між тими самими сторонами та з тих самих правовідносин. Уточнення стосувалося виключно актуалізації розміру заборгованості та уточнення розрахунку платежів, що виникли у межах триваючих правовідносин, що в тому числі підтверджується поданою позивачем додатковою угодою від 14 квітня 2024 року до договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 25/08/21-РАЗ від 25 серпня 2021 року, яка обґрунтовує збільшення вартості послуг (нарахувань) з 01 травня 2024 року, що не вважається зміною підстав позову,

Отже, подавши 15 квітня 2025 року уточнену позовну заяву, яка за своїм змістом є заявою про збільшення позовних вимог, до першого судового засідання 16 квітня 2025 року, позивач АОСББ «Житловий квартал Республіка» дотримався строку, встановленого ч. 3 ст. 49 ЦПК України.

Крім того, враховуючи, що відповідач не надав суду першої інстанції актів-претензій, належним чином оформлених у відповідності з пунктом 19 договору № 25/08/21-РАЗ від 25 серпня 2021 року та вимогами «Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 року № 1145, у спірний період з лютого 2022 року по березень 2025 року включно, посилання відповідача на електронне листування з позивачем як доказ неналежного надання йому послуг згідно з умовами договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 25/08/21-РАЗ від 25 серпня 2021 року є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом. 

Разом із тим, помилковість окремих доводів апеляційної скарги не впливає на її обґрунтованість в цілому, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку, що аргументи відповідача щодо неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та необхідності скасування рішення суду першої інстанції знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду і апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування, із прийняттям нової постанови про відмову в позові.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат і стягує з АОСББ «Житловий квартал Республіка» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3220,80 грн., сплачений ним за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 7, 367, 375, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, 

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову.
Відмовити Асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку «Житловий квартал Республіка» у позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з Асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку «Житловий квартал Республіка» (м. Київ бул. Тадея Рильського 1 код ЄДРПОУ 43837625) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 3220,80 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді : Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.