Номер провадження: 33/813/407/26
Номер справи місцевого суду: 522/21534/25 
Головуючий у першій інстанції Русєва А. С. 
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.05.2026 року          м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевської Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Богданової Юлії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2025 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 стосовно ОСОБА_1 ,-
У С Т А Н О В И В:
Короткий виклад обставин справи
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 442893 від 04.09.2025, ОСОБА_1 03.09.2025 о 23:25:00 год. в м. Одесі по вул. бульвар Французький, 49/51, водій керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражений запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода. Від проходження огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила п.2.5 «Правил дорожнього руху», відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.
Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною постановою адвокат Богданова Юлія Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2025 року щодо визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на неї адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та визнати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України та закрити провадження у справі.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що доводи апеляційної скарги зводяться до того, що постанова суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права, а також недоведеністю вини особи.
Зокрема, сторона захисту зазначає, що зупинка транспортного засобу була здійснена з порушенням вимог закону, оскільки поліцейський не повідомив належним чином причину зупинки, а матеріали справи та відеозапис не підтверджують факту вчинення водієм будь-якого порушення правил дорожнього руху, у зв`язку з цим усі подальші дії працівників поліції є незаконними, а складені документи недопустимими доказами.
Апелянт також вказує, що процедура огляду на стан сп`яніння була проведена з порушенням встановленого порядку: поліцейські не повідомили водію ознак сп`яніння та не дотрималися вимог щодо проведення огляду та це є підставою для визнання такої процедури недійсною.
Крім того, відсутній факт відмови від проходження огляду, оскільки особа погоджувалася пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, однак просила дочекатися адвоката, реалізуючи своє право на захист, незважаючи на це, працівники поліції безпідставно розцінили такі дії як відмову.
Окремо наголошується на порушенні права на захист, гарантованого Конституцією України та КУпАП, оскільки особі не було забезпечено можливості скористатися правовою допомогою адвоката.
Також звертається увага на порушення порядку оформлення направлення на медичний огляд, зокрема його складання до встановлення особи та відсутність підтвердження цього процесу на відеозаписі, що ставить під сумнів законність відповідних доказів.
Вказує, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів вини, а протокол не може вважатися достатнім доказом без підтвердження іншими об`єктивними даними. 
При цьому не дотримано стандарт доведення «поза розумним сумнівом», а всі сумніви повинні тлумачитися на користь особи .
Таким чином, апелянт вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно оцінив докази та дійшов помилкового висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню, а провадження закриттю .
Позиція апеляційного суду
Заслухавши пояснення адвоката Богданової Ю.В. та ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Однак, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №442893 від 04.09.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 03.09.2025 року о 23:25 год. у м. Одеса, Французький бульвар, 49/51, керувала транспортним засобом «Fiat 500E» державні номерні знаки НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер» або в медичному закладі відмовилась;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ООМЦПЗ» ООР від 04.09.2025 року, згідно якого у результаті огляду ОСОБА_1 , проведеного поліцейським, в останньої виявлені ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода;
- відеозаписами з нагрудних реєстраторів працівників поліції, відповідно до якого ОСОБА_1 було зупинено працівниками патрульної поліції, під час спілкування з якими в неї були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки або в медичному закладі, проте ОСОБА_1 повідомила, що необхідно зачекати її адвоката та вона лише тоді може пройти огляд в медичному закладі.
Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи відеозаписи з нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції, суд вважає, що хоча ОСОБА_1 і не висловлювала категоричної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, але її дії, які проявлялись у запереченні пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з посиланням, що необхідно зачекати її адвоката та після цього вона пройде огляд в медичному закладі, безумовно свідчили про її ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема затягування часу з моменту зупинки до складання протоколу, що в свою чергу свідчить про її відмову від проходження такого огляду.
Більш того, з долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису з нагрудних реєстраторів працівників поліції вбачається послідовність подій, з яких чітко можна встановити:
- керування ОСОБА_1 транспортним засобом;
- повідомлення працівниками патрульної поліції причини зупинки ОСОБА_1 ;
- встановлення поліцейськими ознак алкогольного сп`яніння та відповідно вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та відповідно фактична відмова ОСОБА_1 від проходження такого огляду.
Дані обставини свідчать про дотримання працівниками патрульної поліції ЗУ «Про національну поліцію», а факт не складення протоколу про адміністративне правопорушення за правопорушення вчинене притягуваною поліцейськими не є предметом розгляду даної справи та не впливає на її вирішення. За наведених обставин, твердження сторони захисту щодо порушено вимог ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», зокрема не повідомлено причини зупинки та не ознайомлення з відеозаписом про порушення ОСОБА_1 ПДР, суд визнає голослівними.
Однак апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази не можна вважати такими, що доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного
Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.
За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.
Апеляційний суд виходить із того, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.
Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні по справі працівниками поліції.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №442893 від 04.09.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 03.09.2025 року о 23:25 год. у м. Одеса, Французький бульвар, 49/51, керувала транспортним засобом «Fiat 500E» державні номерні знаки НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер» або в медичному закладі відмовилась.
Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного працівником поліції 04.09.2025 року о 00-05 год. відносно ОСОБА_1 встановлено, що в результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовилась.
До протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №442893 від 04.09.2025 року, додано відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських, дослідженням яких встановлено, що такі відеозаписи стосуються події, що мала місце починаючи з 03.09.2025 року, за участі ОСОБА_1 .. 
Так, відеозаписами зафіксовано рух транспортного засобу Fiat 500E державні номерні знаки НОМЕР_1 після встановлення особи водія, працівники поліції пропонують пройти огляд на стан сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме 00 год. 35 хв. 55 сек. на питання «ви будете проходите тест?» ОСОБА_2 відповідає – «я буду проходити медичний огляд у лікарні на Воробйова» (малось на увазі КНП "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я) і просить зачекати її адвоката (36 хв.00 сек.), в подальшому 00 год. 37 хв. 21 сек. відеозапису - інспектор поліції оголошує, що він розцінює поведінку ОСОБА_1 як відмову, та каже що на неї буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме те, що вона керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, при цьому не називає жодного ознаку алкогольного сп`яніння наявного у ОСОБА_1 .
З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що поліцейський запропонував пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що вона погодилася, але просила надати можливість залучити адвоката для надання їй правової допомоги, яка передбачена нормами КУпАП та Конституцією.
ОСОБА_1 жодного разу не висловлювала відмови проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Незважаючи на те, що ОСОБА_1 просила працівника поліції зачекати її адвоката та потім їхати до медичного закладу на вул. Воробйова, 9, але інспектор поліції почав заповнювати бланк протоколу, що зафіксовано на відеозаписі.
Тобто, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейським було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки працівники поліції фактично через 1 хв. 21 сек. відеозапису розцінили дії ОСОБА_1 як відмову від проходження тесту.
Відповідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), являється самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З положень, закріплених в ст. 266 КУпАП, вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.
Аналогічні положення, але з деталізацією дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі – Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі – Інструкція № 1452/735).
Зокрема, положеннями п. 2 - 4 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У відповідності до п. 3 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.
Також, положення п. 7 Порядку № 1103 встановлюють, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Згідно п. 8 Порядку № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Положення щодо регулювання застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, щодо доступу до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, щодо порядку зберігання, видачі та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, регулюються Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі – Інструкція № 1026).
Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції № 1026 передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Портативний відеореєстратор – це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського (п. 3 розділу І Інструкції № 1026).
Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Апеляційний суд звертає увагу, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.
Слід також зазначити, що відео-фіксація правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є об`єктивним доказом у справі, оскільки виключає суб`єктивне висвітлення поліцейським обставин справи й здійснюється ним відповідно ст. 251, 266 КУпАП, ст. 30, 40 Закону України «Про національну поліцію», Інструкції № 1026, та надає можливість суду об`єктивно встановити всі обставини у справі.
Проаналізувавши обставини у справі, що встановлені апеляційним судом під час здійснення всебічного й повного дослідження доказів по справі, надання їм об`єктивної оцінки, апеляційний суд констатує, що матеріали справи, поза розумним сумнівом, не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні 03.09.2025 року правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Під час перегляду відеоматеріалів встановлено, що працівниками поліції після зупинки транспортного засобу було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Водночас, як вбачається з відеозапису, на зазначену пропозицію ОСОБА_1 повідомила, що вона не відмовляється від проходження огляду, однак бажає пройти його у медичному закладі та за участю свого адвоката, про що неодноразово зазначала під час спілкування з працівниками поліції.
Так, на запитання працівника поліції щодо проходження огляду ОСОБА_1 прямо вказала, що буде проходити медичний огляд у закладі охорони здоров`я, при цьому просила дочекатися її адвоката для забезпечення реалізації права на захист та будь-яких категоричних висловлювань про відмову від проходження огляду або ухилення від нього з боку останньої зафіксовано не було.
Разом з тим, інспектор поліції, не надавши можливості особі реалізувати своє право на правову допомогу та не забезпечивши її доставлення до медичного закладу у встановленому законом порядку, передчасно зробив висновок про нібито відмову від проходження огляду та склав протокол про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що поведінка ОСОБА_1 не свідчить про наявність умислу на ухилення від проходження огляду, а навпаки підтверджує її згоду на проведення такого огляду з дотриманням процесуальних гарантій, передбачених законодавством.
Водночас наведені обставини мають вирішальне значення для правильного вирішення справи. 
З матеріалів справи не вбачається наявності чітко вираженої, категоричної та остаточної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, а лише прохання дочекатися участі адвоката під час дослідження в медичному закладі. 
Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає саме в ухиленні особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Водночас суб`єктивна сторона характеризується наявністю прямого умислу, тобто усвідомленого небажання особи проходити відповідний огляд.
Відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку, як форма протиправної поведінки, водночас є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України і може утворювати склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Втім, ключовим у таких справах є саме встановлення факту відмови чіткої, однозначної та належним чином зафіксованої.
Таким чином, зі встановлених обставин у справі, відсутній один із ключових елементів об`єктивної сторони правопорушення факт відмови як усвідомленої та зафіксованої дії. Відповідно, не доведено і суб`єктивну сторону правопорушення у вигляді прямого умислу на ухилення від проходження огляду.
З урахуванням викладеного, можна дійти висновку, що в даному випадку відсутні належні та допустимі докази, які б беззаперечно підтверджували факт відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку, а отже і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Таким чином, підсумовуючи вище викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, тому постанову районного суду необхідно скасувати, а провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката Богданової Юлії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2025 року - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП – закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду       В.В. Кострицький