УХВАЛА

10 червня 2026 року 

м. Київ

справа №460/7936/25
адміністративне провадження №К/990/22998/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів: Берназюка Я.О., Шевцової Н.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Шарапи В.М. від касаційного розгляду справи №460/7936/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
05.05.2025 до Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) до Міністерства оборони України, в якому позивачка просила: 
- визнати протиправними дії Міністерства оборони України з виплати ОСОБА_1 суми одноразової грошової допомоги у розмірі 1/5 частини від 15 000 000,00 грн., в сумі 3 000 000,00 грн. та ділення залишку коштів на 40 щомісячних платежів у розмірі 300 000,00 грн.;
- зобов`язати Міністерство оборони України донарахувати та виплатити позивачці несплачену частину одноразової грошової допомоги у розмірі: 11 400 000,00 грн. - одним платежем.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Позивачка, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, оскаржила його в апеляційному порядку.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2026 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 скасовано та ухвалено постанову, якою позов задоволено повністю.
На адресу Верховного Суду 20.05.2026 надійшла касаційна скарга Міністерства оборони України, в якій скаржник просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2026 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2026 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Шарапа В.М., судді Берназюк Я.О., Шевцова Н.В.
Ухвалою Верховного Суду від 26.05.2026 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2026 у справі №460/7936/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
09.06.2026 на адресу Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Шарапи В.М. від касаційного розгляду справи №460/7936/25.
У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що у тексті касаційної скарги Міністерство оборони України посилається, серед іншого, на практику Верховного Суду, яку викладено в постанові від 31.03.2021 у справі №803/1541/16. Зазначає, що вказана справа (№803/1541/16) розглядалася головуючим суддею Шарапою В.М., який призначений розглядати і цю справу (№460/7936/25).
Заявниця вбачає у вказаній ситуації конфлікт інтересів вказаного судді та вірогідність виникнення у нього мотиву застосувати практику, яку він застосував як до справи №803/1541/16, так і до цієї справи - №460/7936/25, хоча, на думку ОСОБА_1 , правовідносини вказаних справ різняться і таке застосування буде незаконним.
При цьому ОСОБА_1 вважає, що задля забезпечення безсторонності та об`єктивності розгляду даної справи, головуючий суддя Шарапа В.М. має бути відведений.
Вирішуючи заяву про відвід судді, колегія суддів Верховного Суду виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.
Відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.
Аналізуючи зазначені положення, Верховний Суд зауважує, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або у будь-якій формі. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення судді до спору і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Варто зауважити, що жодна норма національного права безпосередньо не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з усталеною практикою цього Суду (справи "Білуха проти України", заява №33949/02, пункт 49; "Fey v. Austria", заява № 14396/88, пункти 27, 28 та 30; "Wettstein v. Switzerland", заява № 33958/96, пункти 42-43; "Pullar v. United Kingdom", заява № 22399/93, пункт 38) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
1) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
2) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).
Аналогічна позиція щодо застосування критерію "неупередженості" судді висловлена Верховним Судом в ухвалах від 27.10.2020 у справі № 826/8426/14, від 06.10.2022 у справі №640/17351/19, від 24.01.2023 у справі №826/9693/13-а, від 11.07.2023 у справі №200/5179/22, від 13.05.2024 у справі №215/2945/23 та від 23.07.2024 у справі №990/217/24.
Водночас обставини, на які посилається заявниця, не можуть вважатися обґрунтованою підставою для беззаперечного висновку, що суддя Шарапа В.М., який визначений для розгляду справи №460/7936/25, може проявити упередженість або необ`єктивність при її розгляді. 
Твердження ОСОБА_1 про можливу упередженість та необ`єктивність судді ґрунтується лише на її припущеннях, які не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
Тобто, доводи заявниці здебільшого свідчать саме про незгоду сторони з процесуальним рішенням судді, що у відповідності до положень частини четвертої статті 36 КАС України, не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.
Інших підстав, які б свідчили про особисту упередженість судді Шарапи В.М. або необ`єктивність під час розгляду справи №460/7936/25, заявницею не наведено, а суддями не встановлено.
Відповідно до частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Частиною четвертою статті 40 КАС України встановлено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного судового засіданні, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Отже, Верховний Суд зазначає про відсутність підстав, передбачених статтею 36 КАС України, для відводу судді Шарапи В.М. від участі в розгляді справи №460/7936/25.
Керуючись статтями 31, 36, 39, 40, 256 КАС України, Суд
У Х В А Л И В:
Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Шарапи В.М. від касаційного розгляду №460/7936/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Передати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Шарапи В.М. для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому статтею 31 КАС України, для розгляду вказаної заяви про відвід.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді Я.О. Берназюк

Н.В. Шевцова