ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 158/1444/25
провадження № 61-14345 св 25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Черняк Ю. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
представник позивача - адвокат Москвичов Сергій Ігорович,
відповідач -акціонерне товариство «Сенс Банк», 
треті особи: ОСОБА_2 , Луцька міська рада, 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Москвичова Сергія Ігоровича, на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 липня 2025 року у складі судді Костюкевича О. К. та постанову Волинського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року у складі колегії суддів: Данилюк В. А., Киці С. І., Шевчук Л. Я.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовної заяви та заяв про закриття провадження у справі
У травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк»), треті особи: ОСОБА_2 , Луцька міська рада, в якому просила суд: 
1) визнати неправомірним та скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства «Волинь-реєстр» Куклинської міської ради 
Чернюк О .О. індексний номер 45774637 від 01 березня 2019 року, індексний номер 45961527 від 14 березня 2019 року;
2) визнати неправомірним та скасувати рішення державного реєстратора 
Петрочук О. Д. виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області, індексний номер 75766863 від 28 жовтня 2024 року.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 21 травня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі. 
02 червня 2025 року Луцька міська рада подала до суду заяву про закриття провадження у справі. 
В обґрунтування заяви посилалася на те, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 березня 2025 року у справі № 158/3879/24, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 20 травня 
2025 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Предметом позову у справі № 158/3879/24 було визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Петрочук О. Д. виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області, індексний номер 75766863 від 28 жовтня 2024 року про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження права власності АТ «Укрсоцбанк» на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 191,2 кв. м, житловою площею 98,8 кв. м (реєстраційний номер об`єкту 1777244207218) за адресою: 
АДРЕСА_1 , та рішення про припинення права власності ОСОБА_1 на зазначений житловий будинок з одночасним внесенням запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяження про право власності ОСОБА_1 на вказаний житловий будинок.
Разом з тим, предметом позову у справі, що розглядається, є у тому числі визнання неправомірним та скасування рішення державного реєстратора Петрочук О. Д. виконавчого комітету Луцької міської ради, Волинської області, індексний номер 75766863 від 28 жовтня 2024 року.
Міська рада зазначала, що позивачем і відповідачем у справі № 158/3879/24 і у даній справі є одними й тими самими особами. Позовні вимоги є тотожними по своїй суті, так щодо підстави позову.
Тобто, як у справі № 158/3879/24 так і у даній справі предметом позову було законність рішення державного реєстратора Петрочук О. Д. виконавчого комітету Луцької міської ради, Волинської області, індексний номер 75766863 від 28жовтня 2024 року, а тому очевидно, що і предмет і підстави позову аналогічні в обох справах, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю.
12 червня 2025 року АТ «Сенс Банк» подано до суду заяву про закриття провадження у справі. 
В обґрунтування заяви посилалося на те, що в провадженні суду перебувала цивільна справа № 158/1836/22 за позовом ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 до 
АТ «Сенс Банк», державного реєстратора Комунального підприємства 
«Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Чернюк О. О. про визнання рішень про державну реєстрацію незаконними, де позивачі просили визнати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45961527 від 14 березня 2019 року, про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1032 га за адресою: 
АДРЕСА_1 , за власником АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» незаконним із поновленням повноважними державними реєстраторами відомостей, що власником вказаної земельної ділянки є 
ОСОБА_1 ; визнати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 
(з відкриттям розділу), індексний номер: 45774637 від 01 березня 2019 року, про реєстрацію 1/1 частки права власності на житловий будинок загальною площею 191,2 кв. м, житловою площею 98,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», незаконним із поновленням повноважними державними реєстраторами відомостей, що власником вказаного житлового будинку є ОСОБА_1 .
Як на підставу позову позивач вказувала те, що дії відповідачів є незаконними, оскільки фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є постійним місцем проживання позивачів та членів їх родини, має площу меншу, ніж 250 кв. м, надавався ОСОБА_1 в іпотеку для забезпечення зобов`язань за договором відновлювальної кредитної лінії № 070-22-40/07, тому це майно не може бути примусово стягнуте (відчужене) без згоди власника. Крім того, вказувала, що відповідачі порушили норми законодавства, оскільки позивачам не вручено письмової вимоги про усунення порушень і попередження про намір здійснити державну реєстрацію нерухомого майна, а державним реєстратором неналежним чином перевірено документи, які стали підставою для державної реєстрації.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 червня 
2023 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду 
від 12 вересня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до 
АТ «Сенс Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Чернюк О. О. про визнання рішень про державну реєстрацію незаконними відмовлено повністю.
Крім того, рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року у справі № 158/1572/19 та постанову Волинського апеляційного суду 
від 23 червня 2020 року в цій же справі, позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірне майно, задоволено. Рішенням державного реєстратора 
від 02 жовтня 2019 року Виконавчого комітету Луцької міської ради Панасюк Я. С., індексний номер 48970165 спірне майно повернуто у власність позивачки на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року.
Постановою Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 158/1572/19, провадження № 61-10428cв20 за касаційною скаргою АТ «Альфа Банк» зазначені вище судові рішення скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірне майно та земельну ділянку площею 0,1032 га, кадастровий номер 0721885801:01:001-0202, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , відмовлено.
Також, у провадженні суду перебувала цивільна справа № 158/3879/24 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк», треті особи: ОСОБА_2 , виконавчий комітет Луцької міської ради, про визнання рішення державного реєстратора незаконним та його скасування, де позивач просила суд: визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Петрочук О. Д. Виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області, індексний номер 75766863 від 28 жовтня 2024 року про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження права власності АТ «Укрсоцбанк».
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 березня 
2025 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду 
від 20 травня 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
АТ «Сенс Банк» зазначило, що позивач звернувся до суду з даним позовом у момент, коли ще розглядалася справа в суді апеляційної інстанції, що вочевидь не може бути добросовісною поведінкою позивачки.
У зв`язку із вищевикладеним, АТ «Сенс Банк» просило суд закрити провадження у справі як тотожний позов.
Короткий зміст судових рішень суду першої, апеляційної інстанцій
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 липня 2025 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 16 жовтня 
2025 року, заяви Луцької міської ради та АТ «Сенс Банк» задоволено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк», треті особи: ОСОБА_2 , Луцька міська рада, про визнання рішень державного реєстратора незаконними та їх скасування закрито.
Судові рішення мотивовані тим, що заявлені підстави позову в даній цивільній справі є аналогічними заявленим позовним вимогам по численних справах, які вже перебували у провадженні суду, по яких ухвалено рішення, що набрало законної сили. Подача позову з аналогічними підставами є нічим іншим як зловживання процесуальними правами та спроба уникнути відповідальності. Вищевказане підтверджується подачею нового аналогічного позову у той час, коли ще не було розглянуто попередню справу, а також подача заяви про забезпечення позову, у той час коли вже рішенням суду було накладено заходи забезпечення.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.
Апеляційний суд зазначив, що пред`явлений у цій справі позов спрямований на той самий результат у відносинах між тими самими сторонами про скасування права власності за відповідачем АТ «Сенс Банк». Посилання у апеляційній скарзі сторони позивача не змінюють правової підстави заявлених вимог і не трансформують спосіб захисту. За своїм змістом це докази виконання зобов`язань та позиції сторони, а не інший юридичний склад виникнення речового права.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У листопаді 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Москвичов С. І., 
звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 липня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 20 листопада 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Москвичова С. І., на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області 
від 31 липня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.
У наданий судом строк представник ОСОБА_1 - адвокат Москвичов С. І.,
усунув недоліки касаційної скарги на виконання вимог ухвали Верховного Суду 
від 20 листопада 2025 року.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу № 158/1444/25 із Ківерцівського районного суду Волинської області та надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
22 січня 2026 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Москвичова С. І., мотивована тим, що судами порушено норми процесуального права. Суди застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду: 
від 21 березня 2024 року у справі № 936/598/23, провадження № 61-890 св 24.
Зазначає, що суди, надаючи оцінку судовим рішенням у справах № 158/1572/19, 
№ 158/1836/22, № 158/3879/24, не навели жодного конкретного остаточного рішення, в якому би дійсно мало місце повне співпадіння сторін, предмета та підстав спору. Вказує, що ОСОБА_1 попередньо зверталася до суду з двома подібними, але не тотожними позовами, в яких предмет спору стосувався предмета іпотеки - справа № 158/1836/22 та справа № 158/3879/24. А у справі № 158/1572/19 позивачем був ОСОБА_2 , що виключає рішення у цій справі, як таке, що винесено зі спору між тим самими сторонами, з того самого предмету та підстав.
При цьому у справі № 158/1836/22 збігаються сторони (з урахуванням правонаступництва), предмет і підстави позову (частково) з позовом, який наразі розглядається, проте спір між тими самими сторонами, про той саме предмет був розглянутий судом з інших підстав ніж ті, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, а саме, незаконності рішень державного реєстратора, прийнятих з порушенням статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Таким чином вказує, що судами жодного разу не було розглянуто позов 
ОСОБА_1 , як іпотекодавця щодо правомірності рішення державного реєстратора про реєстрацію в Державному реєстрі прав права власності 
АТ «Укрсоцбанк» у порядку звернення стягнення на предмет іпотеки під час дії мораторію, запровадженого статтею 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Тобто, звернення стягнення без згоди іпотекодавця. 
Зазначене дає підстави стверджувати, що ОСОБА_1 оспорюваними рішеннями була незаконно позбавленою конституційного права на судовий захист.
Доводи особи, яка відзив на касаційну скаргу
У січні 2026 року до Верховного Суду надійшов відзив від АТ «Сенс Банк» 
на касаційну скаргу, в якому зазначається, що доводи касаційної скарги є безпідставними, суди дійшли вірного висновку, що наявні підстави для закриття провадження у справі. Зазначає, що позивач діє недобросовісно, подаючи позовні заяви, тотожні за змістом, і такі дії є зловживанням процесуальними правами та ухилення від взятих на себе зобов`язань боржником, шляхом подання штучних позовів при уже встановлених фактичних обставин у справі. При цьому вказує, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі більш ніж 17 000 грн є безпідставними. 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій 
статті 389 ЦПК України.
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник, у змісті касаційної скарги, зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права 
та порушення норм процесуального права, а саме: 1) застосування судами норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скаргапредставника ОСОБА_1 - адвоката Москвичова С. І., задоволенню не підлягає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 звернулася з позовом, в якому просила суд:
- визнати неправомірним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Волинь-реєстр» Куклинської міської ради 
Чернюк О. О. індексний номер 45774637 від 01 березня 2019 року, індексний номер 45961527 від 14 березня 2019 року;
- визнати неправомірним та скасувати рішення державного реєстратора 
Петрочук О. Д. виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області, індексний номер 75766863 від 28 жовтня 2024 року.
Підставами позову позивач визначила незаконність дій, посилаючись на наступне:
- оскільки не був дотриманий встановлений законом і договором порядок звернення на предмет іпотеки (відсутня згода Іпотекодавця - позивача на відчуження);
- на спірний об`єкт нерухомості не може звернуте стягнення відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»;
- оскільки рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Волинь-реєстр» Куклинської міської ради Чернюк О. О. індексний номер 45774637 
від 01 березня 2019 року, індексний номер 45961527 від 14 березня 2019 року є незаконним, відтак незаконним є і рішення державного реєстратора Петрочук О. Д. виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області, індексний номер 75766863 від 28 жовтня 2024 року.
Суди вказали, що в провадженні суду перебувала цивільна справа № 158/1836/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ «Сенс Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Чернюк О. О. про визнання рішень про державну реєстрацію незаконними, де позивачі просили визнати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 
(з відкриттям розділу), індексний номер: 45961527 від 14 березня 2019 року, про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1032 га за адресою: АДРЕСА_1 , 
за власником АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» незаконним із поновленням повноважними державними реєстраторами відомостей, що власником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_1 ; визнати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45774637 від 01 березня 2019 року, про реєстрацію 1/1 частки права власності на житловий будинок загальною площею 191,2 кв. м, житловою площею 98,8 кв. м. за адресою: 
АДРЕСА_1 , за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого 
є АТ «Альфа-Банк», незаконним із поновленням повноважними державними реєстраторами відомостей, що власником вказаного житлового будинку є 
ОСОБА_1 .
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 червня 
2023 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду 
від 12 вересня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
до АТ «Сенс Банк», державного реєстратора Комунального підприємства «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Чернюк О. О. про визнання рішень про державну реєстрацію незаконними відмовлено.
Крім того, рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року у справі № 158/1572/19 та постанову Волинського апеляційного суду 
від 23 червня 2020 року в цій же справі щодо позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірне майно, задоволено. Рішенням державного реєстратора 
від 02 жовтня 2019 року Виконавчого комітету Луцької міської ради Панасюк Я. С., індексний номер 48970165 спірне майно повернуто у власність позивачки на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 серпня 2019 року
Проте постановою Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 158/1572/19, провадження № 61-10428c20 за касаційною скаргою АТ «Альфа Банк» зазначені судові рішення судів попередніх інстанцій скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірне майно та земельну ділянку площею 0,1032 га, кадастровий номер 0721885801:01:001-0202, які знаходяться за адресою: 
 АДРЕСА_1 , відмовлено.
Також, в провадженні суду перебувала цивільна справа № 158/3879/24 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк», треті особи: ОСОБА_2 , виконавчий комітет Луцької міської ради, про визнання рішення державного реєстратора незаконним та його скасування, де позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Петрочук О. Д. Виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області, індексний номер 75766863 від 28 жовтня 2024 року про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження права власності АТ «Укрсоцбанк».
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 березня 
2025 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду 
від 20 травня 2025 року, у задоволенні вказаного позову відмовлено.
Таким чином, суди дійшли висновку, що заявлені підстави позову в даній цивільній справі є аналогічними заявленим позовним вимогам у численних справах, які вже перебували у провадженні суду, по яких ухвалено рішення, що набрали законної сили.
Подача позову з аналогічними підставами є нічим іншим як зловживанням процесуальними правами та спроба уникнути відповідальності. Вищевказане підтверджується подачею нового аналогічного позову у той час, коли ще не було розглянуто попередню справу, а також подача заяви про забезпечення позову у той час, коли вже судовим рішенням суду було накладено заходи забезпечення позову.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, що набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №761/7978/15-ц зазначено, що необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (2004 року) зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі 
№ 917/1739/17 вказано, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
При цьому апеляційний суд вказав, що вже є рішення суду, яким встановлено фактичні обставини справи, встановлено законність дій реєстратора під час вчинення реєстраційних дій, заявлені підстави позову є аналогічними, а позовні вимоги фактично ґрунтуються на тих саме підставах, що були предметом розгляду справи, за якою винесено судове рішення.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили, сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.
Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.
Аналогічний за змістом висновок зазначений Великою Палатою Верховного Суду 
у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження 
№ 14-58цс18).
У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Ураховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів про наявність рішення, що набрало законної сили, ухваленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України. 
Доводи касаційної скарги у цій частині є безпідставними, не спростовують висновків суду. По суті, заявник касаційної скарги намагається спростувати висновки судів в інших тотожних справах, рішення в яких набрали законної сили, перекручуючи речення, перекручуючи вимоги, перекручуючи зміст вимог, які тим не менше не змінюють суті спору, який виник між сторонами та який вже неодноразово був вирішений. При цьому у наведених судових рішеннях надавалася оцінка доводам позивачки про застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». 
Посилання касаційної скарги про неврахування судом висновків про застосування норм права у подібних правовідносинах, які викладені у наведеній заявником постанові Верховного Суду є безпідставними. У кожній справі суди виходять з конкретних обставин справи.
Заявлення численних тотожних позовів, наслідком чого є закриття провадження у справі, не є порушенням права на судовий захист, як зазначається в касаційній скарзі, а є зловживанням процесуальними правами, що порушує один з основних принципів цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України). 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, розподіл судових витрат за подання відповідної касаційної скарги Верховним Судом не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргупредставника ОСОБА_1 - адвоката Москвичова Сергія Ігоровича, залишити без задоволення.
Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 липня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, 
є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Г. В. Коломієць

Ю. В. Черняк