Справа № 674/682/26
Провадження № 2/674/744/26

РІШЕННЯ
іменем України 

12 червня 2026 року м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Барателі Д.Т., за участі секретаря судового засідання Бойчук С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 22243,54 грн),
в с т а н о в и в :
До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість у сумі 22 243,54 грн за кредитним договором № 291093510 від 19.05.2020 (далі – кредитний договір), а також судовий збір у сумі 2 662,40 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн, зумовлені судовим розглядом вказаних позовних вимог.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором – товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА". За результатами укладення низки договорів факторингу право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором, правових наслідків відступлення права вимоги та особливостей укладення і виконання кредитних договорів, а також норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді.
Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі.
Ухвалою від 15.04.2026 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Між товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (далі первісний кредитор) та відповідачем було укладено кредитний договір № 291093510 від 19.05.2020 на умовах повернення суми кредиту з процентами відповідно до кредитного договору, згідно з умовами якого первісний кредитор надав відповідачу кредит у сумі 6 000,00 грн з дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,60% за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування (п. 1.3 кредитного договору). Додатковою угодою від 20.05.2020 до кредитного договору суму кредиту збільшено на 6 000,00 грн, унаслідок чого загальна сума кредиту склала 12 000,00 грн. Відповідач отримав обумовлені кредитним договором кошти 19.05.2020 та 20.05.2020 на банківську картку, реквізити якої самостійно вказав первісному кредитору, що підтверджується платіжною інструкцією первісного кредитора.
Вказаний вище кредитний договір та додатки до нього підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який було відправлено та введено відповідачем 19.05.2020. Кредитний договір містить також умови щодо стандартної (базової) процентної ставки у розмірі 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 договору (п. 1.4 кредитного договору).
У результаті невиконання умов кредитного договору, як зазначає позивач, у відповідача утворилась заборгованість у сумі 22 243,54 грн, з яких: 11 914,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 10 329,54 грн заборгованість за несплаченими відсотками; 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями.
Заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором послідовно передавалася на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (від первісного кредитора до товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС" за реєстром прав вимоги № 95 від 25.08.2020), договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 (від товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС" до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОНЛАЙН ФІНАНС" за реєстром прав вимоги № 10 від 31.07.2023) та договору факторингу № 10/07/25-Е від 10.07.2025 (від товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОНЛАЙН ФІНАНС" до позивача за реєстром боржників від 10.07.2025), що підтверджується актами приймання-передачі та витягами з реєстрів прав вимоги. Виконання факторами обов`язку з фінансування підтверджено платіжними інструкціями.
Таким чином, унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором, право вимоги за якою в подальшому перейшло до позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України.
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Суд встановив, що кредитний договір укладено в електронній формі з дотриманням вимог Закону України "Про електронну комерцію", відповідач отримав кредитні кошти у сумі 12 000,00 грн, а отже був зобов`язаний в силу вимог ст. 629 та 1054 ЦК України повернути їх на умовах та у строк, передбачені укладеним договором, та сплатити проценти за користування кредитом.
Щодо розміру процентної ставки за кредитним договором суд зазначає, що кредитний договір укладено 19.05.2020, тобто до набрання чинності обмеженнями максимального розміру денної процентної ставки, запровадженими Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" № 3498-IX від 22.11.2023. Встановлені договором процентні ставки на момент його укладення були правомірними, а тому нарахування процентів за дисконтною ставкою протягом строку кредитування є правомірним.
Водночас, досліджуючи розрахунок заборгованості, наданий позивачем, суд звертає увагу на наступне. Згідно з п. 1.2 кредитного договору кредит надавався строком на 30 днів від дати отримання кредиту, відтак дата повернення кредиту і сплати процентів за користування ним визначена 18.06.2020 (п. 1.2 кредитного договору та графік розрахунків, який є додатком до кредитного договору). Сукупна вартість кредиту за графіком розрахунків (у редакції додаткової угоди від 20.05.2020) становить 17 664,00 грн та включає суму кредиту 12 000,00 грн і проценти за користування кредитом за дисконтною ставкою у межах 30-денного строку кредитування у розмірі 5 664,00 грн.
Позивачем у розрахунку заборгованості нараховано проценти за користування кредитом за період з 19.05.2020 по 06.09.2020, тобто як за 30-денний строк кредитування (до 18.06.2020 включно, за дисконтною ставкою 1,60% на день), так і за період після спливу строку кредитування (з 19.06.2020, за стандартною (базовою) ставкою 1,70% на день). Заявлена до стягнення непогашена сума процентів у розмірі 10 329,54 грн у повному обсязі припадає на період після спливу строку кредитування та нарахована за стандартною (базовою) ставкою.
Оцінюючи правомірність нарахування процентів за період після спливу строку кредитування, суд виходить з наступного.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Аналогічного висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, зазначивши, що після спливу строку кредитування припиняється право нараховувати проценти за кредитом. У постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила, що проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень ст. 625 ЦК України (пункт 116), а у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (ст. 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором (пункт 141).
Наведене узгоджується і з умовами самого кредитного договору, п. 4.3 якого передбачає, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2 договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Вимог про стягнення процентів на підставі ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.
Таким чином, застосовуючи наведені міркування та правові норми до обставин цієї справи, суд доходить висновку, що після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування, тобто після 18.06.2020, право позивача нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припинилося. Відтак нарахування процентів за період з 19.06.2020 по 06.09.2020 у заявленій до стягнення сумі 10 329,54 грн за стандартною (базовою) ставкою є неправомірним та задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання щодо суми, яка підлягає стягненню, суд враховує здійснені відповідачем платежі. Як убачається з розрахунку заборгованості первісного кредитора, відповідач сплатив на погашення заборгованості 695,00 грн (30.05.2020), 10 200,00 грн (16.07.2020) та 1 125,00 грн (17.07.2020), а всього 12 020,00 грн.
Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.
З урахуванням наведеної черговості зі сплачених відповідачем 12 020,00 грн сума 5 664,00 грн зараховується в рахунок погашення процентів за користування кредитом у межах строку кредитування (які тим самим погашено в повному обсязі), а решта у сумі 6 356,00 грн – в рахунок погашення тіла кредиту. Отже, непогашений залишок тіла кредиту становить 5 644,00 грн (12 000,00 грн – 6 356,00 грн).
Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі непогашеного залишку основної суми боргу 5 644,00 грн. Проценти за користування кредитом у межах строку кредитування відповідачем сплачено в повному обсязі, а нараховані за період після спливу строку кредитування проценти у сумі 10 329,54 грн стягненню не підлягають. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2 662,40 грн, розрахованій виходячи з ціни позову 22 243,54 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково у сумі 5 644,00 грн, що становить 25,37% від заявленої суми, судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивача пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у сумі 675,55 грн.
Що стосується заявлених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, суд зазначає таке. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та їх співмірності зі складністю справи, суд враховує, що дана цивільна справа є малозначною. Дослідивши надані на підтвердження витрат докази, зокрема договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, додаткову угоду до нього та акт прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025, враховуючи об`єм та характер наданих послуг (вивчення матеріалів справи, складання позовної заяви, підготовка адвокатського запиту та клопотання), суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн відповідають критеріям реальності та розумності їхнього розміру.
Разом з тим, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню із відповідача пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у сумі 1 776,15 грн.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 205, 512, 514, 516, 526, 530, 534, 625, 627, 629, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України "Про електронну комерцію", Законом України "Про споживче кредитування", суд, –
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" заборгованість за кредитним договором № 291093510 від 19.05.2020 у сумі 5 644,00 грн, яка складається з непогашеного залишку основної суми боргу (тіла кредиту).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" судовий збір у сумі 675,55 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1 776,15 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" (місцезнаходження: м. Київ вул. Поправки Юрія, 6, каб. 13, код ЄДРПОУ 42986956).
Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Повний текст рішення складено та підписано 12 червня 2026 року.

Суддя Давид БАРАТЕЛІ