Справа № 180/555/26
2/180/579/26 
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 р. 

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючої - судді Тананайської Ю.А., 
за участю секретаря Павлович Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Марганці в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 180/555/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19 червня 2024 року він з відповідачкою уклали шлюб. Від шлюбу дітей немає.
З початку шлюбу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На теперішній час ведення між ними спільного господарства припинено та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Сім`я припинила своє існування, існує формально.
Просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем.
Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 березня 2026 року вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач на розгляд справи не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У наданій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити.
Відповідач на розгляд справи не з`явилася, повідомлялася належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Заяв чи клопотаня не надходило.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З урахуванням думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, в порядку ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача у заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 3 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.
Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне життя.
Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання не будуть порушені їх права, а також права дітей.
19 червня 2024 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенівському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерстива юстиції (м. Одеса), що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 виданого, 19 червня 2024 року, актовий запис № 174. 
У сторін спільних дітей немає.
З початку шлюбу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На теперішній час ведення між ними спільного господарства припинено та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Сім`я припинила своє існування, існує формально.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу – одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.
Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. 
Спору з приводу спільного майна подружжя у сторін немає. 
На підставі ч. 1 ст. 141ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.
При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 п. 1 ст. 133 та ч. 1- 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем будь-яких доказів не надано.
При цьому до позовної заяви не долучено договору про надання правничої допомоги, детального опису виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), опису здійснених адвокатом витрат, доказів оплати позивачем наданих послуг.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу є безпідставними, необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, ч. 2 ст. 247, 259, 264, 265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд –
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 19 червня 2024 року Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенівському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерстива юстиції (м. Одеса), актовий запис № 174.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 судовий збір в розмірі 1331 гривні 20 копійок.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 25 травня 2026 року.
Позивач – ОСОБА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , зареєстрована: АДРЕСА_2 . 

Суддя: Ю. А. Тананайська