ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.05.2026 Справа № 917/140/26 

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши матеріали справи 
за позовною заявою Комунального підприємства "Парки Посулля" Лубенської міської рад Лубенського району Полтавської області, вул.Мистецька, 3а, м.Лубни, Полтавська область, 37500
до відповідача Фізичної особи - підприємця Михайленка Євгенія Анатолійовича, АДРЕСА_1 
про стягнення 133 300,00 грн та розірвання договору,

Секретар судового засідання Ісенко М.В.
Без виклику учасників справи,

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.
Комунальне підприємство "Парки Посулля" Лубенської міської рад Лубенського району Полтавської області просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця Михайленка Євгенія Анатолійовича 133 300,00 грн заборгованості з орендної плати за період з липня 2023 по грудень 2025 (включно), що виникла внаслідок неналежного виконання останньою умов укладеного 13.06.2022 року між сторонами Договору оренди нерухомого майна № 1 та розірвати означений Договір.
На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази в копіях : Договір оренди нерухомого майна № 1 від 16.05.2022; акт приймання-передачі; розрахунок заборгованості; повідомлення № 115 від 11.12.2023 про припинення Договору оренди нерухомого майна № 1 від 13.06.2022; статут КП "Парки Посулля"; протокол електронного аукціону.
13.03.2026 відповідач подав суду відзив на позовну заяву (вх. № 3367), згідно якого заперечує проти позову та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Зокрема, у відзиві на позов відповідач посилається на наступне :
- Договір від 13.06.2022 року №1 оренди нерухомого майна - майданчика з твердим покриттям площею 38,8 кв.м за адресою вул.Мистецька парк ім.Донченка в м.Лубни, що належить Лубенській територіальній громаді в особі Лубенської міської ради, з ініціативи позивача, достроково припинений 11.12.2023 року;
- з моменту припинення договору оренди відповідач припинив оренду нерухомого майна і ніякої підприємницької діяльності на території комунального підприємства "Парки Посулля" не проводив, а тому заявлені позивачем вимоги щодо стягнення орендних платежів є неправомірними.
Також у відзиві на позов відповідач зазначає, що він з липня 2023 року перестав платити орендну плату, так як т.в.о директора комунального підприємства "Парки Посулля" Мосійчук А.В. з червня 2023 року перешкоджав відповідачу проводити на території дитячого парку будь яку підприємницьку діяльність.
Інших заяв по суті спору до суду не надходило.
2. Процесуальні питання, вирішені судом.
02.02.2026 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Комунального підприємства "Парки Посулля" Лубенської міської рад Лубенського району Полтавської області до відповідача Фізичної особи – підприємця Михайленка Євгенія Анатолійовича про стягнення 133 300,00 грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 13.06.2022 між сторонами Договору оренди нерухомого майна (основний борг за період з липня 2023 по грудень 2025) та розірвання означеного договору оренди.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2026 справу № 917/140/26 передано на розгляд судді Ківшик О.В.
Суд ухвалою від 09.02.2026 року позовну заяву Комунального підприємства "Парки Посулля" Лубенської міської рад Лубенського району Полтавської області залишив без руху, встановив спосіб усунення недоліків та надав позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.
18.02.2026 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали суду від 09.02.2026 року про залишення позовної заяви без руху, недоліки усунено в строк та спосіб, встановлений судом.
Суд ухвалою від 23.02.2026 прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали.
Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Суд також зазначає, що з урахуванням умов воєнного стану в Україні, загальної ситуації в Україні та особливого режиму роботи суду, спрямованого на необхідності збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, господарський суд здійснює розгляд справи №917/140/26 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України). Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).
3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи. 
Комунальне підприємство "Парки Посулля" Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області засноване на комунальній власності Лубенської територіальної громади.
Засновником та власником підприємства є Лубенська територіальна громада в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області.
Комунальне підприємство "Парки Посулля" в своїй діяльності підзвітне та підконтрольне Лубенській міські раді Лубенського району Полтавської області, підпорядковане виконавчому комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області (п. 1.3 Статуту).
Комунальне підприємство "Парки Посулля" створене для задоволення потреб Лубенської територіальне громади у виконанні робіт та послуг, пов`язаних з утриманням у задовільному стані комунального майна та доглядом територій парків, збереження та розвитку садово-паркового середовища, вдосконалення ландшафтної архітектури розташованих на території міста, та для формування сприятливих умов залі задоволення духовних і естетичних потреб населення, культурного дозвілля і відпочинку, зміцнення здоров`я, розвитку соціальної та творчої активності людини (п. 2.2 Статуту).
Майно підприємства складають основні фонди та оборотні фонди, а також цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі. Майно підприємства перебуває у комунальній власності Лубенської територіальної громади і закріплюється за ним на праві господарського відання. Здійснюючи право господарського відання, підприємство володіє, користується й розпоряджається майном, закріпленим за ним засновником або уповноваженим ним органом, з урахуванням обмежень визначених чинним законодавством України та статутом (п. 5.1 та п. 5.2 Статуту).
Рішенням Лубенської міської ради від 07.10.2021 змінено назву Комунального міського парку культури та відпочинку (код ЄДРПОУ: 05534278) на Комунальне підприємство "Парки Посулля" Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області.
Актом приймання - передачі від 18.10.2021 на виконання розпорядження Лубенського міського голови № 461р від 13.10.2021 "Про управління майном" Управлінням з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради передано мощення тротуарною плиткою по вул. Мистецька, парк ім. Донченка в м. Лубни Комунальному міському парку культури та відпочинку Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області в господарське відання без права відчуження, визначивши його балансоутримувачем.
13.06.2022 між Комунальним підприємством "Парки Посулля" Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області (далі - Орендодавець) та фізичною особою - підприємцем Михайленко Євгенієм Олександровичем (далі - Орендар) укладено Договір № 1 оренди нерухомого майна - майданчика з твердим покриттям площею 38,8 кв. м. за адресою вул. Мистецька, парк ім. Донченка в м. Лубни (далі - Договір, арк.с. 4-8).
При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :
- інформація про об`єкт оренди : майданчик з твердим покриттям (тротуарна плитка) площею 38,8 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Мистецька, парк ім. Донченка в м. Лубни (п. 4.1 умов Договору);
- цільове призначення майна : майно може бути використано для розміщення кав`ярні модульного типу встановленого зразка (п. 7 умов Договору);
- місячна орендна плата становить 4 300,00 грн без ПДВ (п.9.1 змінюваних умов Договору);
- строк Дії Договору - 4 роки з дати набрання чинності цим Договором (п.12.1 умов Договору);
- додаткові умови : орендар самостійно встановлює малу архітектурну форму погодженого зразка - кав`ярню модульного типу; самостійно здійснює підведення необхідних комунікацій до встановленого МАФу; здійснює капітальний ремонт центральної алеї парку ім. Донченка бруківкою затвердженого зразка площею 775 кв.м. терміном до 01.09.2023 року; щорічно за погодженням орендодавця встановлює тематичні фото зони, новорічні та святкові ілюмінації (гірлянди) на території парку ім. Донченка вздовж центральної алеї та на арці; самостійно укладає договори на послуги з прибирання території, вивіз сміття, охорони орендованого майданчика та інші експлуатаційні та комунальні послуги; зобов`язаний здійснювати прибирання та утримання територій згідно Правил благоустрою Лубенської територіальної громади; встановлює та обслуговує мережеве обладнання та систему відеонагляду; компенсує балансоутримувачу земельний податок пропорційно площі оренди; здійснює ремонтні роботи під власні потреби за власний рахунок (п.14 умов Договору);
- Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування Майно, зазначене у пункті 4 Умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 Умов. Майно передається в оренду для використання згідно з пунктом 7 Умов (п. 1.1 та п. 1.2 Договору);
- Орендар вступає у строкове платне користування Майном у день підписання акта приймання-передачі Майна. Акт приймання-передачі підписується між Орендарем і Орендодавцем одночасно з підписанням цього договору (п. 2.1 Договору);
- орендна плата становить суму, визначену у пункті 9 Умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.1 Договору);
- Орендар сплачує орендну плату Орендодавцю згідно з пунктом 16 Умов (або в іншому співвідношенні, у порядку, передбаченому законодавством України), щомісяця до 25 числа поточного місяця оренди (п. 3.3 Договору);
- припинення договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи пеню та неустойку (за наявності) (п. 3.10 Договору);
- у разі припинення договору Орендар зобов`язаний : звільнити протягом трьох робочих днів орендоване Майно від неналежних Орендарю речей, повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого Майна в тому стані, в якому Майно перебувало на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу; сплатити орендну плату, нараховану до дати, що передує даті повернення Майна з оренди, пеню (за наявності); відшкодувати Орендодавцю збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого Майна з вини Орендаря (п. 4.1 Договору);
- протягом трьох робочих днів з моменту припинення цього договору Орендодавець зобов`язані оглянути Майно і зафіксувати його поточний стан, а також стан розрахунків за цим договором в акті повернення з оренди орендованого Майна. Орендодавець складає акт повернення з оренди орендованого Майна у двох оригінальних примірниках і надає примірники Орендарю для підпису.
Орендар зобов`язаний : підписати два примірники акта повернення з оренди орендованого Майна не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з моменту їх отримання від Орендодавця і одночасно повернути Орендодавцю один примірник підписаного Орендарем акту разом із ключами від об`єкта оренди (у разі, коли доступ до об`єкта оренди забезпечується ключами); звільнити Майно одночасно із поверненням підписаних Орендарем актів (п. 4.2 Договору);
- Майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання Орендодавцем, та Орендарем акта повернення з оренди орендованого Майна (п. 4.3 Договору);
- якщо Орендар не повертає Майно після отримання від Орендодавця примірників акта повернення з оренди орендованого Майна, Орендар сплачує Орендодавцю неустойку у розмірі подвійної орендної плати за кожний день користування Майном після дати припинення цього договору (п. 4.4 Договору);
- протягом місяця з дати укладення цього договору Орендар вживає заходів для укладення із постачальниками комунальних послуг договорів на постачання відповідних комунальних послуг. Орендар зобов`язаний надати Орендодавцю копії договорів, укладених із постачальниками комунальних послуг (п. 6.5 Договору);
- цей договір укладено на строк, визначений у пункті 12 Умов. Перебіг строку договору починається з дня набрання чинності цим договором. Цей договір набирає чинності в день його підписання сторонами. Строк оренди за цим договором починається з дати підписання акта приймання-передачі і закінчується датою припинення цього договору (п. 12.1 Договору);
- Договір припиняється на вимогу Орендодавця з підстав, передбачених пунктом 12.7 цього договору, і при цьому договір вважається припиненим в день, визначений відповідно до абзацу третього пункту 12.8 цього договору (п. 12.6.4 Договору);
- Договір може бути достроково припинений на вимогу Орендодавця, якщо Орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців або сумарна заборгованість з орендної плати більша, ніж плата за три місяці (п. 12.7.1 Договору);
- про наявність однієї з підстав для дострокового припинення договору з ініціативи Орендодавця, передбачених пунктом 12.7 цього договору, Орендодавець повідомляє Орендареві та іншій стороні договору листом. У листі повинен міститись опис порушення і вимогу про його усунення в строк не менш як 15 та не більш як 30 робочих днів з дати реєстрації листа (у строк п`яти робочих днів, якщо порушення стосується прострочення сплати орендної плати або перешкоджання у здійсненні Орендодавцем контролю за використанням Майна). Лист пересилається на адресу електронної пошти Орендаря і поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження Орендаря, а також за адресою орендованого Майна. Якщо протягом встановленого у приписі часу Орендар не усунув порушення, Орендодавець надсилає Орендарю лист, у якому повідомляє Орендареві про дострокове припинення договору на вимогу Орендодавця. У листі зазначається підстава припинення договору, посилання на вимогу про усунення порушення, а також посилання на обставини, які свідчать про те, що порушення триває після закінчення строку, відведеного для його усунення. Договір вважається припиненим на п`ятий робочий день після надіслання Орендодавцем Орендарю листа про дострокове припинення цього договору. Орендодавець надсилає Орендарю лист про дострокове припинення цього договору електронною поштою, а також поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження Орендаря, а також за адресою орендованого Майна. Дата дострокового припинення цього договору на вимогу Орендодавця встановлюється на підставі роздруківки з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" або штемпеля поштового відділення на поштовому відправленні Орендодавця (п. 12.8 Договору).
Відповідно до акту б/н від 13.06.2022 приймання-передачі орендодавець передав, орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно, що належить до комунальної власності - майданчик з твердим покриттям площею 38,8 кв. м. за адресою вул. Мистецька, парк ім. Донченка в м. Лубни. Означений акт підписаний представниками сторін (арк.с. 9).
Як зазначає позивач, за період дії Договору мали місце порушення відповідачем істотних умов цього Договору щодо строків сплати орендної плані. Зокрема, відповідач, всупереч умов Договору оренди та вимог чинного законодавства, свій обов`язок стосовно перерахування орендної плати за користування об`єктом оренди не виконував, в результаті чого у нього виникала перед позивачем заборгованість по орендній платі за період з липня 2023 по грудень 2025 у розмірі 133 300,00 грн.
Відповідно до матеріалів справи, згідно повідомлення вих. № 115 від 11.12.2023 позивач повідомив відповідача про розірвання Договору у односторонньому порядку через значну та тривалу заборгованість, як передбачено умовами Договору. Відповідач не заперечує отримання означеного повідомлення та зазначає, що не заперечував проти дострокового припинення Договору.
На підставі вищезазначеного, позивач вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом.  
4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.
Спірне майно є комунальним, і спір щодо нього повинен вирішуватися відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна". 
Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній республіці Крим або перебуває в комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 2, ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".
Статтею 173 Господарського кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ГК України) передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. 
Господарські зобов`язання можуть виникати : з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України). 
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору оренди.
Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме : майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 ГК України, статей 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його укладено; укладення з орендарем договору концесії такого майна; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); припинення юридичної особи - орендаря або юридичної особи - орендодавця (за відсутності правонаступника); смерті фізичної особи - орендаря; визнання орендаря банкрутом; знищення об`єкта оренди або значне пошкодження об`єкта оренди.
Згідно ч. 1 ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди є : об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. 
Згідно із ч. 1, 4 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі. 
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 17 Закону України "Про оренди державного та комунального майна" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова об`єднаної палати КЦС ВС від 01.03.2021 №180/1735/16-ц (61-18013сво18)).
Договір, який є обов`язковим для його сторін, містить в собі погоджені ними умови, на яких сторони домовилися реалізувати свої права та обов`язки, тобто виконати свою частину зобов`язання. Кожна зі сторін у зобов`язанні після узгодження своєї волі, вираженої у формі договору, має розумні сподівання добросовісного дотримання і виконання домовленостей з боку іншої сторони.
Водночас зобов`язання, невиконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору, продовжує своє існування до його повного і належного виконання або ж припинення в регламентований договором спосіб, якщо інше не визначено таким договором або законом. Верховний Суд наголошує, що таке невиконане зобов`язання має виконуватися або припинятися на вже погоджених сторонами у договорі умовах, незважаючи на визначений строк дії такого договору. Закінчення строку дії договору не дає сторонам права відійти від узгоджених в угоді умов, на яких має бути досягнута мета правовідношення, та діяти на свій власний розсуд (постанова КГС ВС від 14.02.2024 №911/94/23).
Матеріалами справи підтверджується факт укладення між позивачем та відповідачем Договору оренди, за умовами якого відповідач як орендар прийняв у строкове платне користування майно та зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату у розмірі, погодженому сторонами у договорі.
Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. 
Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до ст. 291 ГК України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання-орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.
Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до ч. 1, 4, 5 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. 
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за Договором оренди. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вищезазначеними Договором не сплатив орендних платежів у визначені Договором оренди строки. Ця обставина відповідачем не спростована.
З матеріалів справи вбачається, що з огляду на неналежне виконання умов Договору Позивач звернувся до відповідача з повідомленням вих. № 115 від 11.12.2023, в якому повідомив про розірвання Договору у односторонньому порядку через значну та тривалу заборгованість.
Як встановив суд, у п. 12.7 Договору сторони узгодили, що Договір може бути достроково припинений на вимогу Орендодавця, якщо Орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців або сумарна заборгованість з орендної плати більша, ніж плата за три місяці. Про наявність однієї з підстав для дострокового припинення договору з ініціативи Орендодавця, передбачених пунктом 12.7 цього договору, Орендодавець повідомляє Орендареві та іншій стороні договору листом. У листі повинен міститись опис порушення і вимогу про його усунення в строк не менш як 15 та не більш як 30 робочих днів з дати реєстрації листа (у строк п`яти робочих днів, якщо порушення стосується прострочення сплати орендної плати або перешкоджання у здійсненні Орендодавцем контролю за використанням Майна). Лист пересилається на адресу електронної пошти Орендаря і поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження Орендаря, а також за адресою орендованого Майна. Якщо протягом встановленого у приписі часу Орендар не усунув порушення, Орендодавець надсилає Орендарю лист, у якому повідомляє Орендареві про дострокове припинення договору на вимогу Орендодавця. У листі зазначається підстава припинення договору, посилання на вимогу про усунення порушення, а також посилання на обставини, які свідчать про те, що порушення триває після закінчення строку, відведеного для його усунення. Договір вважається припиненим на п`ятий робочий день після надіслання Орендодавцем Орендарю листа про дострокове припинення цього договору (п. 12.8 Договору).
Відповідач не заперечує отримання ним означеного повідомлення та вважає, що Договір є припиненим з 11.12.2023.
Враховуючи визнання відповідачем факту отримання ним 11.12.2023 від позивача вищевикладеного повідомлення та умови п. 12.8 Договору, останній припинився 18.12.2023 (п`ятий робочий день після надіслання (вручення) Орендодавцем Орендарю повідомлення).
Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
У Постанові КГС ВС від 07.07.2021 у справі № 904/5303/19 Верховний Суд зазначив, що правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм ст. 759, 762, 763 Цивільного кодексу України, ст. 283, 284, 286 Господарського кодексу України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.
Після припинення дії договору оренди невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою ст. 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.
Таким чином, користування майном після припинення договору оренди є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився, суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) і регулятивним нормам ЦК України та ГК України.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ст. 762 ЦК України ("Плата за користування майном") і охоронна норма частини другої ст. 785 ЦК України ("Обов`язки наймача у разі припинення договору найму") не можуть застосовуватися одночасно, адже орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно.
Отже, положення п. 3 ч. 1 ст. 3 та ст. 627 ЦК України про свободу договору не застосовуються до договорів оренди в тій їх частині, якою передбачені умови щодо здійснення орендної плати за період від моменту припинення дії договору до моменту повернення орендованого майна, оскільки сторони в такому випадку відступають від положень актів цивільного законодавства (стаття 6 ЦК України).
З викладеного вбачається, що обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення договору оренди, оскільки орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі.
Водночас, неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору оренди - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення вказаного договору, коли користування майном стає неправомірним. Для притягнення орендаря, що порушив зобов`язання, до зазначеної відповідальності необхідна наявність вини (умислу або необережності) відповідно до вимог ст. 614 ЦК України.
Таким чином, яким би способом в договорі оренди не регламентувалися правовідносини між сторонами у разі невиконання (несвоєчасного виконання) наймачем (орендарем) обов`язку щодо повернення речі з найму (оренди) з її подальшим користуванням після припинення такого договору, ці правовідносини не можуть врегульовуватись іншим чином, ніж визначено частиною другою статті 785 ЦК України (зокрема, з установленням для наймача (орендаря) будь-якого іншого (додаткового) зобов`язання, окрім того, що передбачений вказаною нормою).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19.
З орендаря, що не повертає майно після припинення дії договору оренди, стягується неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (частина друга статті 785 ЦК України), але не допускається стягнення за той самий період орендної плати за її користування (Постанова КГС ВС від 07.07.2021 у справі № 904/5303/19).
В постановах Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 924/599/19, від 31.10.2019 у справі № 905/2018/18, від 30.10.2019 у справі № 924/80/19 викладено правовий висновок про те, що неустойка, право на стягнення якої передбачено вищевказаною нормою, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення. Вказана неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов`язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (пеня).
Законодавство у сфері орендних правовідносин пов`язує припинення обов`язків орендаря з фактом поверненням об`єкту договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі. У разі невиконання обов`язку, передбаченого частиною першою статті 785 ЦК України, закон визначає можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди.
Таким чином, право на стягнення неустойки, встановленої частиною другою статті 785 ЦК України, пов`язується з простроченням орендарем виконання зобов`язання з повернення орендованого майна за актом приймання-передачі (постанова КГС ВС від 23.10.2024 у справі № 916/3409/22).
При розрахунку розміру неустойки згідно з частиною другою статті 785 ЦК України за неповернення майна з оренди після припинення дії договору найму до її складу не включається податок на додану вартість, який мав би сплачуватися орендарем орендодавцю у випадку правомірного користування майном (п. 47 постанови ОП КГС ВС від 20.11.2020 у справі № 916/1319/19).
Суд встановив, що Договір оренди припинився 18.12.2023. 
Отже, відповідно до умов Договору, ст. 762 ЦК України, ст. 286 ГК України, ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігався до дати припинення договору оренди (дати розірвання договору), тобто по 18.12.2023 включно (до вказаної дати користування майном було правомірним). Починаючи з 19.12.2023, у зв`язку з неповерненням орендарем орендодавцю майна користування майном є неправомірним, тому орендар має нести передбачену ч. 2 ст. 785 ЦК України відповідальність у формі неустойки, яка обчислюється у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч. 2 ст. 785 ЦК України).
У пункті 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що "саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту".
Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 662/397/15-ц вказала, що обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із установлених фактів, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню, є складовою класичного принципу jura novit curia. ВП ВС наголосила, що незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови в позові. Адже згідно з принципом jura novit curia неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Натомість відмова у задоволенні позову через помилкове правове обґрунтування позовних вимог є перешкодою в доступі до правосуддя, а відтак порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.55, 124 Конституції. Отже, визначення предмета та підстав спору є правом позивача, у той час як встановлення обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи
Під час вирішення спору, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
За таких обставин, суд здійснює самостійну кваліфікацію позову відповідно до обставин справи та правової природи спірних правовідносин.
Оскільки позивачем не враховано під час розрахунку орендної плати дату припинення договору та відповідно частково неправильно визначено правову природу заявленої до стягнення суми, судом здійснено перерахунок розміру орендної плати.
За розрахунком суду, орендна плата за період з липня 2023 по 18.12.2023 становить 24 079,99 грн (5 місяців по 4 300,00 грн та 18 днів по 143,99 грн з один день).
Стосовно стягнення з відповідача неустойки, передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України за період з 19.12.2023 по грудень 2025, суд зазначає наступне. 
У пункті 4.1 Договору сторони узгодили, що у разі припинення договору Орендар зобов`язаний : звільнити протягом трьох робочих днів орендоване Майно від неналежних Орендарю речей, повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого Майна в тому стані, в якому Майно перебувало на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу; сплатити орендну плату, нараховану до дати, що передує даті повернення Майна з оренди, пеню (за наявності); відшкодувати Орендодавцю збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого Майна з вини Орендаря.
При цьому у п. 4.2 Договору визначено, що протягом трьох робочих днів з моменту припинення цього договору Орендодавець зобов`язані оглянути Майно і зафіксувати його поточний стан, а також стан розрахунків за цим договором в акті повернення з оренди орендованого Майна. Орендодавець складає акт повернення з оренди орендованого Майна у двох оригінальних примірниках і надає примірники Орендарю для підпису. Орендар зобов`язаний : підписати два примірники акта повернення з оренди орендованого Майна не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з моменту їх отримання від Орендодавця і одночасно повернути Орендодавцю один примірник підписаного Орендарем акту разом із ключами від об`єкта оренди (у разі, коли доступ до об`єкта оренди забезпечується ключами); звільнити Майно одночасно із поверненням підписаних Орендарем актів.
Частиною 1 ст. 25 Закону України "Про оренди державного та комунального майна" (в редакції від 18.12.2023) унормовано, що у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.
Таким чином, враховуючи приписи ч. 1 ст. 25 Закону України "Про оренди державного та комунального майна" та умови п. 4.1 та п. 4.2 Договору, обов`язок складання Орендодавцем акту повернення з оренди орендованого Майна у двох оригінальних примірниках і надання примірнику Орендарю для підпису передує виникненню обов`язку відповідача повернути орендоване майно. 
Статтею 538 ЦК України визначено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.
Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження виконання ним передбаченого п. 4.2 Договору обов`язку, зокрема, як доказів на підтвердження складання ним акту повернення з оренди орендованого відповідачем Майна, так і доказів надання такого акту відповідачеві на підпис. На наявність таких доказів позивач не посилається.
За викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до орендаря наслідків, передбачених положеннями ч. 2 ст. 785 ЦК України, та неправомірність заявлених вимог щодо стягнення з відповідача 109 220,01 грн неустойки за період з 19.12.2023 по грудень 2025. 
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи, зокрема, є : позовна заява; відзив на позовну заяву.
Відповідач контррозрахунку ціни позову не надав, незгоди щодо арифметичної правильності розрахунку у відзиві не висловив.
Згідно з приписами частини 4 статті 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.
Стосовно вимоги про розірвання Договору суд зазначає таке.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 651 ЦК України, які є загальними для розірвання договору, передбачено можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.
Згідно з частиною 3 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.
Стаття 188 ГК України визначає порядок зміни та розірвання господарських договорів, зокрема в п. 2 зазначено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.
У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (п. 4 ст. 188 ГК України).
Статтею 783 ЦК України визначено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.
Статтею 782 ЦК України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.
Визначена статтею 782 ЦК України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов`язком наймодавця. Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене частиною першою статті 782 ЦК України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору. 
Як вже зазначалось вище, позивач звертався до відповідача з повідомленням вих. №115 від 11.12.2023 про розірвання укладеного між сторонами Договору оренди нерухомого майна № 1 від 16.05.2022. 
Отже, позивач вже скористався своїм правом на розірвання в односторонньому порядку вищезазначеного Договору і останній є припиненим.
Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що право позивача в цій частині вимог не підлягає судовому захисту як реалізоване, тому вимоги позивача щодо розірвання спірного Договору оренди задоволенню не підлягають.
Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи. 
Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача орендної плати за період з липня 2023 по 18.12.2023 у розмірі 24 079,99 грн, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Стосовно розподілу судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні з позовом до суду згідно платіжних інструкцій № 202 від 17.01.2026, № 203 від 17.01.2026 та № 2.526510911.1 від 11.02.2026 позивач сплатив судовий збір у розмірі 6 656,00 грн. Зарахування судового збору у розмірі 6 656,00 грн до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджується довідками (арк.с. 33, 34 та 48).
Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України визначено, що у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на вищевикладене та часткове задоволення позовних вимог, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 601,19 грн.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 252 ГПК України, суд
ВИРІШИВ :
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Михайленка Євгенія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Парки Посулля" Лубенської міської рад Лубенського району Полтавської області (вул.Мистецька, 3а, м. Лубни, Полтавська область, 37500, код ЄДРПОУ 05534278) 24 079,99 грн заборгованості по орендній платі та витрати по сплаті судового збору в розмірі 601,19 грн.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
3. В частині позовних вимог, щодо стягнення з відповідача 109 220,01 грн неустойки та розірвання укладеного 13.06.2022 року між сторонами Договору оренди нерухомого майна №1 відмовити.
4. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення підписане 14.05.2026 року.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик