Справа № 541/932/26
Номер провадження 2/541/1112/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Дністрян О.М.,
при секретарі Докуніній А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області, Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – ОСОБА_2 , про звільнення майна з-під арешту, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , представник позивача – адвокат Долженко О.М., звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до Миргородської міської ради, Миргородського ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 , про звільнення майна з-під арешту. Свій позов обґрунтував тим, що він є співвласником об`єкту незавершеного будівництва – будинку АДРЕСА_1 . Іншим співвласником даного будинку є ОСОБА_2 - третя особа у справі. Зазначене підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначений об`єкт нерухомого майна знаходиться на належній їм із ОСОБА_2 земельній ділянці. Право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно. Зазначений об`єкт нерухомого майна був побудований на 52% на підставі Дозволу на виконання будівельних робіт № 25-04\07 від 25 квітня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Миргородської міської ради на підставі рішення № 596 від 12.10.2005. В подальшому, рішенням Миргородського міськрайонного суду від 13.10.2010 зазначене будівництво було визнано самочинним та зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за власний рахунок знести об`єкт самочинного будівництва та стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судові витрати. На виконання зазначеного рішення суду Миргородським міськрайонним судом було видано Виконавчий лист № 2-55 від 24.12.2010. 17.01.2011 заступник начальника відділу державної виконавчої служби Миргородського міського управління Степанько Р.О. відкрила виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа. 17.05.2011 з метою збереження майна боржника та виконання рішення суду, заступник начальника відділу державної виконавчої служби Миргородського міського управління Степанько Р.О. виніс постанову про арешт майна боржника, ОСОБА_1 , та заборону здійснювати його відчуження. 22.05.2012 виконавче провадження № 23659523 від 17.01.2011 було закінчено, ВП п. 11 ч.1 ст. 49 - виконавчий документ був повернутий без виконання у випадку, передбаченому ч.3 ст. 75. Зазначено підтверджується Інформацією про виконавче провадження. При цьому, виконавцем було вжито всіх можливих заходів щодо виконання рішення, зокрема, запропоновано стягувачу виконання рішення за його рахунок, від чого Миргородська міська рада відмовилась. Отже, з 22.05.2012 виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт на майно позивача, закінчено, будь-які виконавчі дії є неможливими. Проте, арешт на все майно позивача не знятий, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру обтяжень. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та, оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Просив зняти обтяження – арешт нерухомого майна, за реєстраційним номером обтяження: 11494941, зареєстрований 12.08.2011 реєстратором: Полтавська філія державного підприємства «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 23659523, винесеної 12.08.2011 заступником начальника ВДВС Миргородського МРУЮ Степанько Р.О., об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно.
Ухвалою суду від 23 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
13 квітня 2026 року від відповідача Миргородської міської ради надійшов відзив на позовну заяву у якому останній виклав свої заперечення проти позову. Зазначив, що на даний час, вищевказане рішення суду залишається невиконаним, факт небажання ОСОБА_1 знести незавершений будівництвом житловий будинок підтверджується бездіяльністю позивача на протязі 14 років, що свідчить про свідоме довготривале ігнорування боржником своїх обов`язків за рішенням суду, натомість, позивач ОСОБА_1 звертається до суду та клопоче про зняття арешту, що був застосований як засіб впливу задля виконання рішення суду боржником. Даний незавершений житловий будинок АДРЕСА_1 , має занедбаний стан та слугує негативним прикладом для жителів
територіальної громади щодо порушення законодавства як в галузі будівництва, так і
в невиконанні рішень суду без несення юридичних наслідків. Вважає, що відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника, оскільки позивачем не надано жодних доказів повного та фактичного виконання виконавчих документів на підставі яких відкривалося виконавче провадження №23659523 на користь Миргородської міської ради. В даному випадку мова йде про повернення виконавчого документа саме стягувачу. Просили відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
15 квітня 2026 року від відповідача Миргородського ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Українинадійшов відзив на позовну заяву у якому останній виклав свої заперечення проти позову. Зазначив, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, зокрема даних зі спецрозділу (архіву) встановлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження № 23659523 з примусового виконання виконавчого листа № 2-53 від 24.12.2010 виданого Миргородським міськрайонним судом, щодо зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок знести об`єкт самочинного будівництва по АДРЕСА_1 та стягнути кошти в сумі 1852,25 грн. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в рамках виконавчого провадження згідно постанови державного виконавця ВП № 23659523 від 12.08.2011 було накладено арешт на все нерухоме майно боржника (реєстраційний номер обтяження 11494941). 22.05.2012 виконавче провадження завершено згідно постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження за п. 11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (повернення ВД у випадку передбаченому ч.3 ст.75) (в редакції Закону № 606-XIV, від 21.04.1999, який втратив чинність 05.01.2017). Виконавче провадження № 23659523, відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 № 1829/5, знищено у зв`язку з закінчення строку зберігання. Оскільки дане виконавче провадження знищено, не вбачається можливим з`ясувати погашення боргу по даному виконавчому провадженню, а отже припинити чинність арешту не можливо, оскільки відповідно до статті 59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. На адресу Відділу від стягувача не надходили підтверджуючі документи щодо виконання зобов`язання ОСОБА_1 за вищезазначеним виконавчим провадженням. Просили відмовити в задоволені позову.
21 квітня 2026 року від сторони позивача надійшла відповідь на відзив відповідача Миргородської міської ради у якому представник позивача виклала свої пояснення щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень. Зазначила, що не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, вважає їх безпідставними з огляду на наступне. Так, відповідач посилається на обов`язковість виконання рішення та його законність. Але у даній справі рішення суду про знесення будівлі не є предметом позову та не оспорюється. Відповідач заперечує, що він відмовився фінансувати виконання ініційованого ним рішення суду та зазначає по відсутність доказів у позивача протилежного. На спростування даного аргументу відповідача, представник позивача додала ухвалу Миргородського міськрайонного суду від 06.07.2012, якою встановлено, що «Виконавчий комітет Миргородської міської ради 23.02.2012 направив на адресу виконавчої служби відповідний лист про відмову у проведенні авансування витрат на знесення самочинного будівництва». В результаті розгляду скарги виконавчого комітету на дії державного виконавця, суд даною ухвалою зробив висновок, що «Фактично Виконавчий комітет Миргородської міської ради своєю бездіяльністю сприяв невиконанню рішення суду, адже відмовився авансувати витрати на організацію та проведення виконавчих дій, що в свою чергу, свідчить про його незацікавленість у виконанні рішення суду в частині знесення об`єкту самочинного будівництва та вказує на наміри заявника в такий спосіб перекласти свою бездіяльність на орган державної виконавчої служби». Крім того, той факт, що постанова про накладення арешту на майно боржника не оскаржувалась, не свідчить про законність арешту вже після того, як виконавче провадження закінчено. Позов покликаний на захист прав та інтересів позивачки щодо безпідставності наявності арешту її майна вже після закінчення виконавчих дій, які апріорі не можуть виконуватись по закінченому виконавчому поводженню, за відсутності виконавчого провадження відносно позивачки. Щодо посилання відповідача на той факт, що позивач не звертався до ВДВС з метою досудового врегулювання спору, вказала, що в самій позовній заяві мається посилання на нормативну базу, відповідно до якої зняття арешту за таких обставин здійснюється виключно судом, державний виконавець не має права зняти арешт за таких обставин. Щодо посилання відповідача на неналежність Миргородського ВДВС, як відповідача по справі, – це не є підставою для відмови у позові, якщо суд врахує, що належним є лише перший відповідач. Відповідач зазначає, що арешт на все майно позивача є заходом впливу на нього. Але зазначене суперечить закону та підтверджує порушене право позивача, оскільки згідно з положеннями Закону «Про виконавче провадження» є механізмом забезпечення виконання рішення суду, але не заходом впливу на позивача. Посилання відповідача у відзиві на Постанову ВСУ від 29 березня 2023 року по справі № 202/1182/22 є недоречним, оскільки в зазначеній справі розглядалось питання про зобов`язання вчинити певні дії державному виконавцю та особа, яка звернулась мала непогашений майновий борг, для стягнення якого було накладено арешт на її майно. Позивач же не має грошових боргових зобов`язань перед відповідачем, а всі накладені на нього штрафи та збори ним сплачені. З урахуванням викладеного просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
21 квітня 2026 року від сторони позивача надійшла відповідь на відзив відповідача Миргородського ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,у якому представник позивача виклала свої пояснення щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень. Зазначила, що не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, вважає їх безпідставними з огляду на наступне. На спростування доводів відповідача щодо недоведеності сплати позивачем всіх боргових коштів за виконавчим провадженням, стороною позивача надано суду квитанцію про сплату позивачем ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій та ухвалу суду, якою встановлено, що кошти в сумі 1852,25 грн. стягнуто в повному обсязі. Це саме та сума, стягнення якої мав здійснити виконавець на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду та виданого на його підставі виконавчого листа № 2-53 від 24.12.2010, за яким і було відкрито виконавче провадження. Про існування зазначеної ухвали відповідачу було відомо, оскільки він був стороною у провадженні, в якому вона винесена. Крім того, додала до справи Інформацію з Єдиного реєстру боржників, якою підтверджується, що позивач відсутній у даному реєстрі. Отже, незважаючи на знищення виконавчого провадження, наявне документальне підтвердження сплати боргової суми стягнення позивачем та виконавчого збору. Отже, твердження відповідача, що на адресу відділу від стягувача не надходили підтверджуючі документи щодо виконання зобов`язання ОСОБА_1 за вищезазначеним виконавчим провадженням, є недоречними. З урахуванням викладеного просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 ..
Позивач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.
Від представника позивача – адвоката Долженко О.М. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала.
Відповідач – Миргородська міська рада в судове засідання свого представника не направив, проте звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника міської ради. Проти задоволення позовних вимог заперечували згідно аргументів викладених у раніше поданому відзиві на позовну заяву, просили відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.
Відповідач – Миргородський ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Україниу у судове засідання свого представника не направив, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника відділу. 
Третя особа ОСОБА_2 повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася. 
Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 468760687 від 18.03.2026 ОСОБА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5310900000:50:002:0030, частка власності – 1/2, готовність об`єкта незавершеного будівництва А2 складає 52%. Іншим співвласником згаданого об`єкту є ОСОБА_2 (а.с.20-21).
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 жовтня 2010 року (справа № 2-55/2010р) об`єкт незавершеного будівництва – будинок АДРЕСА_1 визнано самочинним будівництвом та зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за власний рахунок знести вищевказаний об`єкт самочинного будівництва та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати (а.с.14-15).
На виконання зазначеного рішення суду 24.10.2010 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області було видано виконавчий лист №2-55/10 від 24.12.2010 (а.с.16).
Відповідно Інформації про виконавче провадження, датованої 21.06.2012, на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції перебував виконавчий лист №2-53, виданий Миргородським міськрайонним судом 24.12.2010. Боржник – ОСОБА_1 . Резолютивна частина виконавчого документа – зобов`язати знести за власний рахунок об`єкт самочинного будівництва по АДРЕСА_1 , та стягнути кошти в сумі 1852,25 грн. 17.01.2011 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження № 23659523. 12.08.2011 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 22.05.2012 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (п.11 ч.1 ст.49), назва виконавчої дії – закінчення ВП п.11 ч.1 ст.49 (повернення ВД у випадку, передбаченому ч.3 ст.75) (а.с.17-19).
За змістом ухвали Миргородського міськрайонного Полтавської області від 06 липня 2012 року у справі № 1620/1891/2012 (провадження № 4-с/1620/12/2012), відмовлено у задоволенні скарги Виконавчого комітету Миргородської міської ради щодо скасування постанов винесених заступником начальника ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції Степанько Р.О. про закінчення виконавчого провадження від 22.05.2012 року стосовно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (ВП №23659364; ВП №23659523) та щодо зобов`язання ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції поновити та продовжити виконавче провадження. Судом встановлено, що 22.05.2012 державним виконавцем ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції було винесено дві постанови: ВП №23659523 та ВП №23659364 про закінчення виконавчого провадження, оскільки на виконання виконавчих листів державним виконавцем вжито заходи , передбачені ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», але рішення суду не можливо виконати без участі боржника. Кошти в сумі 1852 грн. 25 коп. стягнуто в повному обсязі. Оскільки Державною виконавчою службою Миргородського міськрайонного управління юстиції було прийнято всі можливі і необхідні дії передбачені ст.ст. 75; 42 Закону України «Про виконавче провадження» для виконання рішення Миргородського міськрайонного суду від 13.10.2010 року, законних підстав для задоволення скарги Виконавчого комітету Миргородської міської ради немає (а.с.60-61).
Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 468760687 від 18 березня 2026 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження № 11494941 – арешт нерухомого майна, згідно постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, 23659523, 12.08.2021, ВДВС Миргородського МРУЮ, за яким об`єктом обтяження є невизначене майно, все нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_1 , обтяжувач – Відділ державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції, код 34264469 (а.с.20-21).
Зі змісту відзиву на позовну заяву, наданого відповідачемМиргородським ВДВС СМРУ Мін`юсту, вбачається, що виконавче провадження № 23659523, відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 № 1829/5, знищено у зв`язку з закінчення строку зберігання (а.с.50-54).
За Інформацією з Єдиного реєстру боржників, станом на 20.04.2026, інформація стосовно боржника ОСОБА_1 – відсутня (а.с.59).
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.
У ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , що накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 23659523, 12 серпня 2011 року, винесеної заступником начальника ВДВС Миргородського МРУЮ Степанько Р.О..
Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV (тут і далі Закон № 606-ХІV; у редакції, чинній на час накладення арешту на майно позивача) виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За положеннями ст. 2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».
Частиною 6 ст.24Закону № 606-ХІV встановлено, що за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.
У ч. 2 ст. 38 цього Закону зазначено, що якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.
За приписами ст. 59 цього Закону у разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання.
Майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про звільнення майна боржника з-під арешту не пізніше наступного після її винесення дня надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту, а про відмову у звільненні майна боржника з-під арешту - боржнику.
За наявності письмового висновку експерта щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або коли витрати, пов`язані із зверненням на нього стягнення, перевищать грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Копія постанови державного виконавця про звільнення майна боржника з-під арешту не пізніше наступного після її винесення дня надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту.
У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Як вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву, наданого відповідачем Миргородським ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, зокрема даних зі спецрозділу (архіву) встановлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження № 23659523 з примусового виконання виконавчого листа № 2-53 від 24.12.2010 виданого Миргородським міськрайонним судом, щодо зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок знести об`єкт самочинного будівництва по  АДРЕСА_1 та стягнути кошти в сумі 1852,25 грн. 22.05.2012 виконавче провадження завершено згідно постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження за п. 11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.50-54).
Таким чином, питання про скасування арешту з нерухомого майна боржника, позивача у справі, державним виконавцем не вирішено.
Як наслідок, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про існування арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 18.03.2026 № 468760687 (а.с.20-21).
Водночас, існування арешту на нерухоме майно позивача порушує його конституційне право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (ст. 41 Конституції України).
Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Зміст цієї статті полягає, серед іншого, в тому, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.
З положень ст. ст. 13, 18, 37, 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII вбачається, що посадові особи органу ДВС діють лише в рамках відкритих виконавчих проваджень, а повноваження державного виконавця як щодо накладення арешту на майно, так і щодо його скасування можуть бути реалізовані ним винятково під час здійснення виконавчого провадження.
Однак матеріали виконавчого провадження, в рамках якого накладено арешт на нерухоме майно позивача, знищені.
Разом з тим, законні права та інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушуються наявністю у відповідному реєстрі інформації про державну реєстрацію обтяжень, а саме: арешту нерухомого майна, власником якого є ОСОБА_1 (зареєстровано 12.08.2011 за № 11494941 реєстратором: Полтавська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України).
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно з визначеннями, наведеними у п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають, зокрема, заборона відчуження та арешт нерухомого майна.
Частиною 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили, у тому числі постанови господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) про визнання боржника банкрутом -щодо припинення всіх обтяжень прав на майно боржника (крім тих, які застосовано у кримінальному провадженні); 2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, чи його дубліката; 5-1) договору купівлі-продажу неподільного об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта нерухомості (перший продаж), договору про участь у фонді фінансування будівництва, на виконання яких сплачено частково ціну майбутнього об`єкта нерухомості; 5-2) заяви про первинну державну реєстрацію спеціального майнового права на всі майбутні об`єкти нерухомості, що є складовими частинами подільного об`єкта незавершеного будівництва, та обтяження речових прав на майбутні об`єкти нерухомості, включені до гарантійної частки; 5-3) заяви про зміну гарантійної частки (у тому числі у зв`язку із зміною проектної документації на будівництво); 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.
Отже, припиняються обтяження на підставі відповідних документів, які свідчать про припинення причини/обставини/підстави існування обтяження. Відповідно, документом, що є підставою для державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили, про припинення такого обтяження.
Відтак, встановлені судом обставини справи та становище, у якому опинилась позивач у зв`язку з існуванням чинного арешту належного йому нерухомого майна, накладеного в рамках виконавчого провадження, яке на час розгляду справи закрите, а матеріали виконавчого провадження знищені, дають підстави для висновку, що належним та найбільш ефективним способом захисту порушених прав та інтересів позивача у цьому випадку є прийняття судом рішення про скасування арешту на належне йому майно (нерухоме майно), накладеного у виконавчому проваджені, з наступним поданням такого рішення відповідному суб`єкту державної реєстрації для здійснення державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна позивача в порядку, визначеному чинним законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність захисту права позивача, шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3-5, 7-13, 76-81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд - 
В и р і ш и в:
Позов задовольнити.
Зняти обтяження – арешт нерухомого майна ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстраційний номер обтяження 11494941, зареєстрований 12 серпня 2011 року 11:32:35 за № 11494941 реєстратором: Полтавська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 23659523, 12 серпня 2011 року, винесеної заступником начальника ВДВС Миргородського МРУЮ Степанько Р.О., об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції, код 34264469.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . 
Відповідачі: 
- Миргородська міська рада, місцезнаходження: вул.Незалежності, 17, м.Миргород, Полтавська обл., 37600, код ЄДРПОУ 21051131. 
- Миргородський відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, місцезнаходження: вул.Гоголя, 165, м.Миргород, Полтавська обл., 37600, код ЄДРПОУ 34264469.

Суддя:	  	О. М. Дністрян