2/130/178/2026
130/2474/25
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2026 р.   м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Порощука П.П.,
за участі секретаря Корнійчук К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», в особі представника позивача Ушакевич Марини Петрівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач в особі представника звернувся до суду з даною позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обгрунтовано тим, що 04.07.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір №8053388 про надання споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до умов договору кредиту, сума кредиту становить 16500 грн. Кредит надається загальним строком на 360 днів, остаточний термін повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом 29.10.2024. Відповідач, на веб-сайті ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://creditplus.ua через особистий кабінет надав всі необхідні дані для встановлення особи та оформлення договору, зокрема: інформація щодо свого імені, номеру телефону, реквізитів документа, що посвідчує особу, електронної адреси. 08.07.2024 року між товариством та споживачем шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, укладено додаткову угоду до договору кредиту, відповідно до умов котрої, сторони домовились збільшити суму кредиту на 4400 грн. Загальна сума кредиту складає: 20900 гривень. Позикодавець на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 20900,00 грн. шляхом перерахування на платіжну картку номер НОМЕР_1 .У зв`язку з неповерненням заборгованості та відповідно до розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит №8053388 від 04.07.2024 року, заборгованість відповідача становить 55938,49 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом – 20304,35 грн.; заборгованості по відсотках – 35634,14 грн.
Ухвалою від 02.09.2025 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.
В судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи в його відсутність.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, шляхом направлення на адресу реєстрації копії ухвали про відкриття провадження. До суду повернулося повідомлення про причини повернення "Адресат відсутній за вказаною адресою", причини неявки суду невідомі.
Згідно з положеннями ч.ч.7 та 8 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом.
З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі, так як дана справа відноситься до малозначних, оскільки позовні вимоги позивача складають 55938,49 грн., тобто ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Крім того, ніхто із учасників по справі заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подавав.
Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що що 04.07.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір №8053388 про надання споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. 
Відповідно до умов договору кредиту, сума кредиту становить 16500 грн. Кредит надається загальним строком на 360 днів, остаточний термін повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом 29.10.2024. 
Відповідач, на веб-сайті ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://creditplus.ua через особистий кабінет надав всі необхідні дані для встановлення особи та оформлення договору, зокрема: інформація щодо свого імені, номеру телефону, реквізитів документа, що посвідчує особу, електронної адреси.
08.07.2024 року між товариством та споживачем шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, укладено додаткову угоду до договору кредиту, відповідно до умов котрої, сторони домовились збільшити суму кредиту на 4400 грн. Загальна сума кредиту складає: 20900 гривень. 
Позикодавець на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 20900,00 грн. шляхом перерахування на платіжну картку номер НОМЕР_1 .
У зв`язку з неповерненням заборгованості та відповідно до розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит №8053388 від 04.07.2024 року, заборгованість відповідача становить 55938,49 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом – 20304,35 грн.; заборгованості по відсотках – 35634,14 грн.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис згідно ст.6 ч.1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».
Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20) від 12.01.2021 року: «електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Суди, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».
Окремо суд зазначає, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем оспорювався чи визнавався недійсним.
Також відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором.
Отже, суд встановив, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 55938,49 грн, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити.

За приписами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. зв`язку із чим, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Окрім цього, згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 105,00 грн.
На підставі наведеного, керуючись статтями 76, 80, 81, 141, 178, 258, 263-265, 273, 274, 354, 355 , Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 41078230, адреса: 03062, м.Київ, проспект Берестейський, 90-А) заборгованість за кредитним договором у розмірі 55938,49 грн., судовий збір у розмірі 2662,40 грн., а також судові витрати в розмірі 105 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Порощук П.П.