ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2026 р. справа № 300/5548/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, Комісії з реорганізації ГУ ДФС в Івано-Франківській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі – відповідач 1, ГУ ДФС в Івано-Франківській області), Комісії з реорганізації ГУ ДФС в Івано-Франківській області (далі – відповідач 2) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2022 у справі №300/4677/21 за період з 05.06.2024 по 04.08.2025 у розмірі 793,57 грн. за кожен день на загальну суму 241 245,28 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2022 у справі №300/4677/21, яка набрала законної сили вирішено поновити ОСОБА_1 па посаді начальника управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Івано-Франківській області з 30.07.2021. Однак відповідачами поновлено позивача на роботі лише 05.08.2025 згідно з наказом від 05.08.2025 №01-о. Таким чином, на думку позивача, фактичні обставини справи свідчать, що відповідач протягом тривалого часу ухилявся від добровільного виконання постанови суду про поновлення його на посаді, чим порушив його право на працю та отримання належних виплат. При цьому, чинним законодавством передбачено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконується негайно. Відтак, оскільки відповідачем фактичне виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2022 у справі №300/4677/21, проведено тільки 05.08.2025, на думку позивача він має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду відповідно до діючого законодавства з 05.06.2024 по 04.08.2025 у розмірі 793,57 грн. за кожен день на загальну суму 241 245,28 грн. З наведених підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 КАС України.
Відповідачі отримали копію ухвали суду про відкриття провадження в даній адміністративній справі, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.28-29). Заяв чи клопотань суду не подали, правом на подання відзиву на позов, у десятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, не скористались. Також відповідачами не повідомлено суд про поважність причин ненадання такого відзиву.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зважаючи на вищевикладене, судом здійснено розгляд справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та повідомлення та (або) виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечують проти позову, встановив наступне.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2022 в адміністративній справі №300/4677/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року у справі № 300/4677/21 скасовано та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Тимчасово виконуючого обов`язки начальника Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 28.07.2021 року №90-о Про звільнення ОСОБА_1 .
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС в Івано-Франківській області з 30 липня 2021 року.
Стягнуто з Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 137287 гривень 61 копійку без врахування податків та інших обов`язкових до сплати платежів. В решті позову відмовлено (а.с.9-14). Постанова суду набрала законної сили 06.04.2022.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 по справі № 300/2398/22, яке набрало законної сили 09.05.2023, позов ОСОБА_2 задоволено повністю. Зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Незалежності, будинок 20, місто Івано-Франківськ, Іван-Франківська область, код ЄДРПОУ 39394463) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 07.04.2022 до дня видачі наказу про його поновлення на роботі.
Також, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 по справ № 300/4470/24, яке набрало законної сили 01.07.2025, позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, Комісії з припинення ГУ ДФС в Івано-Франківській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення задоволено повністю. Стягнуто з Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 07.04.2022 по 04.06.2024, включно, в розмірі 447573 (чотириста сорок сім тисяч п`ятсот сімдесят три) гривні 48 копійок.
Згідно, наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 05.08.2025 № 1-0 про поновлення на роботі, на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду № 300/4677/21 від 06.04.2022, скасовано наказ Тимчасово виконуючого обов`язки начальника Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 28.07.2021 року №90-о «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС в Івано-Франківській області з 30 липня 2021 року. Нараховано та виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 137287 гривень 61 копійку без врахування податків та інших обов`язкових до сплати платежів (а.с.17).
Вважаючи протиправними дії відповідача незаконними щодо невиконання вказаного судового рішення, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.
Згідно статті 1 Кодексу законів про працю України, Кодекс законів про працю регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.
Частиною 1 та 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Положеннями статті 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно з частиною 3 статті 14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з частиною 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання (частина 2 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України).
Як вже встановлено судом, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2022 в адміністративній справі №300/4677/21 позивача поновлено на посаді начальника управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС в Івано-Франківській області з 30 липня 2021 року.
Проте, фактично позивача не поновлено на посаді, то у даному випадку має місце затримка суб`єктом владних повноважень виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, що зумовлює наявність у позивача права на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення відповідно до приписів статті 236 КЗпП України.
При цьому, неможливість особою домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 (справа “Жовнір проти України”). Суд зазначив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці, зокрема, у пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15 жовтня 2009 року у справі “Юрій Миколайович Іванов проти України” (заява № 40450/04) зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.
Крім того, відповідно до роз`яснень Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 “Про практику розгляду судами трудових спорів”, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.
Відтак, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.
При цьому, суд бере до уваги, що відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 Кодексу законів про працю України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.
Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.
Таким чином, згідно статті 236 Кодексу законів про працю України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.
Відтак, наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою підставою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно.
З огляду на вищевикладене, добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зокрема, зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.
Судом встановлено, що згідно, наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 05.08.2025 № 1-0 про поновлення на роботі, на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду № 300/4677/21 від 06.04.2022, скасовано наказ Тимчасово виконуючого обов`язки начальника Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 28.07.2021 року №90-о Про звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС в Івано-Франківській області з 30 липня 2021 року. Нараховано та Виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 137287 гривень 61 копійку без врахування податків та інших обов`язкових до сплати платежів (а.с.17).
Отже, з 05.08.2025 позивача фактично поновлено на посаді начальника управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС в Івано-Франківській області.
При цьому, суд зазначає, що Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.05.2025, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, Комісії з припинення ГУ ДФС в Івано-Франківській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення задоволено повністю. Стягнуто з Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 07.04.2022 по 04.06.2024, включно, в розмірі 447573 (чотириста сорок сім тисяч п`ятсот сімдесят три) гривні 48 копійок.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за період з 05.06.2024 по 04.08.2025 включно.
Що стосується розрахунку середнього заробітку ОСОБА_1 , за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 05.06.2024 по 04.08.2025, то суд зазначає наступне.
Верховний Суд в постанові від 13.02.2019 в справі № 815/2959/17 зазначив, що рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ, розпорядження про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. При несвоєчасному поновленні працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу: з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, до дня його фактичного виконання.
Так, середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» за правилами, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі Порядок № 100).
Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з абзацом 1 пункту 8 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2022 в адміністративній справі №300/4677/21 встановлено, що розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_2 складає 793,57 грн.
Суд зазначає, що загальна кількість днів затримки невиконання судового рішення з з 05.06.2024 по 04.08.2025 включно, складає 304 дні.
Відтак, розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі становить 241 245,28 грн. (793,57 грн. х 304 робочих днів).
Таким чином, суд дійшов до висновку, що з Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2022 у справі №300/4677/21 за період з 05.06.2024 по 04.08.2025 з розрахунку середньоденної заробітної плати ОСОБА_2 793,57 грн. за день в загальному розмірі 241 245,28 грн.
Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.
Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.
З огляду на те, що позивач не поніс судових витрат по сплаті судового збору, за відсутності доказів понесення сторонами інших судових витрат у справі, керуючись частиною 1 статті 139 КАС України, відсутні підстави для розподілу судових витрат у справі. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ: 
Позов задовольнити повністю. 
Стягнути з Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 05.06.2024 по 04.08.2025, включно, в розмірі 241 245 (двісті сорок одна тисяча двісті сорок п`ять) гривень 28 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ); 
відповідачі: Головне управління ДФС в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 39394463, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018), 
Комісії з реорганізації ГУ ДФС в Івано-Франківській області (вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018). 

Суддя   Микитин Н.М.