Справа № 133/1341/24
Провадження № 22-ц/801/972/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач: Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2026 року	Справа № 133/1341/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Панасюка О. С., Сала Т. Б., 
учасники справи:
позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 , 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Кравчуком Михайлом Олександровичем, на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2026 року, ухвалене у складі судді Пєтухової Н. О. в м. Козятин, дата складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення, -
встановив:
В квітні 2024 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 серпня 2022 року відповідач підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі Договір), відповідно до умов якої: Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 200 000 грн (п. 1.2. Договору). Тип кредитної картки: Картка «Універсальна». Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п. 1.2. Договору). Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п. 1.3. Договору). Кількість та розмір платежів, періодичність: плата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 1.4. Договору). Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10 % від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно, - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п. 1.4. Договору). Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60 % (п. 1.5., п. 2.1.1.2.12. Договору). Договір відповідачем підписано у систему самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу. Використання ОТР паролю в якості простого електронного підпису погоджено із відповідачем у Анкеті-опитувальнику від 10 серпня 2022 року, яка підписана відповідачем власноруч на планшеті. На підставі укладеного Договору відповідач отримав платіжний інструмент – кредитну картку НОМЕР_1 , строк дії - 07/26, тип «Універсальна».
Згідно довідки про зміну умов кредитування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку проведено 10.08.2022, та встановлено кредитний ліміт 125 000,00 грн.
Станом на 10 квітня 2024 року відповідач має заборгованість – 70 898,61 грн: яка складається з: 59 043,24 грн – заборгованість за тілом кредиту; 11 946,37 грн – заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати в розмірі 2 422,40 грн.
Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2026 року позов задоволено:
- стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 70 989, 61 грн, яка складається з: 59 043,24 грн. – заборгованість за тілом кредита; 11 946,37 грн. – заборгованість за відсотками за користування кредитом; 
- стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2 422,40 гривні.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів, що відповідачу були надані кредитні кошти, якими він користувався, однак допустив неналежне виконання своїх обов`язків по їх поверненню, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 59 043,24 грн. за тілом кредиту. Позивачем доведено, що відповідач не виконав свого обов`язку щодо сплати відсотків за користування кредитом, хоча він був обізнаний з такою умовою, а також з розміром відсотків, які мають бути сплачені, та сума яких становить 11 946,37 грн.
Не погодившись з прийнятим рішенням, 10 березня 2026 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Кравчука М. О., подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при стягненні процентів з відповідача в розмірі 11 946,37 грн не врахував, що він є військовослужбовцем, має статус учасника бойових дій та проходить військову службу. При цьому суд першої інстанції помилково стягнув проценти після спливу строку кредитування. Кредитний Договір б/н від 10 серпня 2022 року передбачав строк кредитування 12 місяців. Позивач звернувся до суду з позовом в 2024 році, тобто після спливу строку кредитування. Нараховані проценти після закінчення строку дії договору є неправомірними.
Відповідач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в частині не відповідає вказаним вимогам.
По справі встановлено наступне:
-10 серпня 2022 року відповідач ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі Договір). Відповідно до умов якої: Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 200 000 грн (п. 1.2. Договору). Тип кредитної картки: Картка «Універсальна». Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п. 1.2. Договору). Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п. 1.3. Договору). Кількість та розмір платежів, періодичність: плата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 1.4. Договору). Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10 % від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно, - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п. 1.4. Договору). Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60 % (п. 1.5., п. 2.1.1.2.12. Договору) (а. с. 26-36);
-Договір відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля про що зазначено в полі «підпис Клієнта» із позначкою дати та часу (а.с. 37);
-використання ОТР паролю в якості простого електронного підпису погоджено із відповідачем у Анкеті-опитувальнику від 10 серпня 2022 року, яка підписана відповідачем власноруч на планшеті (а.с. 43 – 44);
- на підставі укладеного Договору відповідач отримав платіжний інструмент – кредитну картку НОМЕР_1 , строк дії - 07/26, тип «Універсальна» (а.с. 24);
- згідно довідки про зміну умов кредитування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 старт карткового рахунку проведено 10.08.2022 та встановлено кредитний ліміт 125 000,00 грн. (а.с.23);
- згідно виписки за Договором № б/н за період 10.08.2022 – 12.04.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, а саме: погашав відсотки за користування кредитом, купував продукти харчування, переказував кошти на різноманітні картки, купував паливо на автозаправній станції, тощо (а.с. 16 – 22);
- згідно наданого банком розрахунку заборгованості, станом на 10.04.2024 р. за ОСОБА_1 значиться заборгованість у розмірі 70 989,61 грн., яка складається із: 59 043,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 11 946,37 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.11-22).
Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.
За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував статус відповідача як військовослужбовця, колегія суддів вважає частково обґрунтованими.
Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Цей припис Закону є самостійною нормою і дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. (Аналогічна позиція викладена в постанові КЦС ВС від 04 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до суду першої інстанції було подано заяву про зупинення провадження у справі, до якої долучено копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 та довідку від 01 листопада 2025 року № 1179, згідно якої ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у АДРЕСА_1 з 01 лютого 2020 року по теперішній час.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що на момент нарахування процентів кредитним договором відповідач мав статус військовослужбовця, а тому на нього поширювались передбачені законом по звільненню від сплати процентів за користування кредитом.
Апеляційний суд зауважує, що хоча відповідач і не повідомив банк про проходження військової служби під час укладення кредитного договору та користування кредитними коштами, однак в ході розгляду справи позивачу стало відомо про відповідний статус відповідача, оскільки підтверджуючі документи містяться в матеріалах справи. При цьому позивач не був позбавлений можливості здійснити перерахунок заборгованості та списати нараховані проценти.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 11 946,37 грн є помилковим, а доводи апеляційної скарги є обгрунтованими. 
Посилання в апеляційній скарзі щодо необхідності повної відмови у задоволенні позову є необґрунтованими, доказів спростування факту укладення кредитного договору не наведено, а висновки суду першої інстанції в цій частині є вірними та узгоджуються на фактичних обставинах справи.
Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 59 043,24 грн є законним та обґрунтованим і підлягає залишенню без змін.
З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2026 року в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 11 946,37 грн слід скасувати з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Оскільки оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині, апеляційний суд змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України), враховуючи принцип пропорційності (частина 1 статті 141 ЦПК України).
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. (а.с. 45), ціна позову становить 70 989 грн 61 коп. Відповідач при поданні апеляційної скарги сплатив 3 633,60 грн. судового збору (а. с. 127).
Оскільки до задоволення підлягають позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 59 043 грн 24 коп., що становить 83,17 % від заявленої суми позову (59 043,24 грн ? 100 / 70 989,61 грн), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 014 грн 96 коп. (2 422,40 грн ? 83,17 %), а з позивача на користь відповідача – 611,54 грн (3 633,60 х 16,83 %).
Виходячи з приписів частини 10 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 403,42 грн (2 422,40 – 1 403,42 ).
На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Кравчуком Михайлом Олександровичем, задовольнити частково.
Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2026 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за відсотками у розмірі 11 946 (одинадцять тисяч дев`ятсот сорок шість гривень 37 к) гривень за кредитним договором б/н від 10 серпня 2022 року та в частині розподілу суд4ових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» в стягненні з ОСОБА_1 відсотків у розмірі 11 946,37 (одинадцять тисяч дев`ятсот сорок шість гривень 37 к) гривень за кредитним договором б/н від 10 серпня 2022 року. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1 403,42 (одну тисячу чотириста три гривні 42 к.) гривень понесених ним судових витрат.
Залишити без змін рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2026 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 59 043 (п`ятдесят дев`ять тисяч сорок три гривні 24 к) гривень.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1 Д, м. Київ, п. і. 01001;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання, АДРЕСА_2 .
Повне судове рішення складено 15 травня 2026 року.

Головуюча Т. М. Шемета
Судді: Т. Б. Сало
О. С. Панасюк