180/1267/26 
3/180/441/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 р. 

Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Тананайська Ю.А., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Відділення поліції № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , непрацюючого
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130, ст.124, ст.122-4, ч.5 ст.126 КУпАП,-
встановила:
З протоколу серія ААД №960031 від 29 травня 2026 року вбачається, що 29 травня 2026 року о 13 годині 45 хвилин по вулиці Гірників біля будинку № 68 в місті Марганець Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: млява мова, почервоніння очей та обличчя, хитка хода від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відео-фіксацію, чим порушив п. 2.5 (а) Правил дорожнього руху. Протягом року піддавався адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що працівниками поліції було складено протокол за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
З протоколу серія ААД № 960030 від 29 травня 2026 року вбачається, що 29 травня 2026 року о 13 годині 45 хвилин по вулиці Гірників біля будинку № 68 в місті Марганець Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи рух заднім ходом не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме паркан будинку № 68 по вулиці Гірників, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушив вимоги п.п.10.9,2.3 б ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.
З протоколу серія ААД № 960028 від 29 травня 2026 року вбачається, що 29 травня 2026 року о 13 годині 45 хвилин по вулиці Гірників біля будинку № 68 в місті Марганець Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, та покинув місце скоєння, чим порушив вимоги п.2.10А ПДР, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.
З протоколу серія ААД № 960029 від 29 травня 2026 року вбачається, що 29 травня 2026 року о 13 годині 45 хвилин по вулиці Гірників біля будинку № 68 в місті Марганець Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому будучи позбавленим права керування транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року, 09.04.2026 року ОСОБА_1 був притягнений до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст.126 КУпАП.
Постановою судді від 09 червня 2026 року на підставі ст. 36 КУпАП справи були об`єднанні в одне провадження.
На розгляд справи ОСОБА_1 , не з`явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань не надходило.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про місце, дату і час слухання справи, положення ст. 268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч.2 ст.130, ст.124, ч.5ст.126, 122-4 КУпАП, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних матеріалів справи оскільки в змозі всебічно, повно та об`єктивно встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши матеріали адміністративної справи стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всебічно, повно і об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суддя дійшла наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні.
ОСОБА_1 здійснив повторне вчинення протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто, адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.
Пунктом 2.5. ПДР передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Положеннями ч. 5ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті.
Відповідно ч. 2-4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тим часове обмеження у праві керування транспортними засобами, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до п. 2.1 а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.
Отже, диспозиція ст. 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.п. 10.9, 2.3 б ПДР України, як зазначено в протоколі. Тому розглядаючи дану справу, суддя вирішує питання щодо винуватості ОСОБА_1 у межах порушення зазначених вимог ПДР України.
Пунктом 10.9 ПДР передбачено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Пунктом 2.3 б ПДР передбачено, що водій має бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі
Статтею 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до п. 2.10 а ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій ,зокрема, зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 130 КУпАП, ч. 5 ст. 126 КУпАП, ст. 124 КУпАП, ст. 122-4 КУпАП повністю підтверджується сукупністю письмових доказів, досліджених безпосередньо судом під час судового розгляду, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 960030 від 29.05.2026 року, серії ААД № 960028 від 29.05.2026 року, серії ААД № 960029 від 29.05.2026 року, серії ААД № 960031 від 29.05.2026 року, направленням водія для проходження медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, дослідженими в судовому засіданні відеозаписами, схемою ДТП та фототаблицею, якими зафіксовані пошкодження транспортного засобу, письмовими поясненнями, іншими матеріалами справи.
Дослідивши докази, які додані до протоколів про адміністративні правопорушення, суддя приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 в скоєні даних правопорушень передбачених ч.2 ст.130, ч. 5 ст. 126, ст.124, ст. 122-4 КУпАП, та про необхідність накладення на нього стягнення у межах санкцій ч.2 ст.130 КУпАП, тобто за більш серйозне з числа вчинених.
Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суддя дійшла до висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, якою встановлено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 36, 40-1, ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ст. 124, ст. 122-4, 279, 280, 283, 308 КУпАП, суддя,-
ПОСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130,ч. 5 ст.126, ст.124, ст. 122-4 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності наклавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 665,60 грн. на користь держави.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. 

Суддя: Ю. А. Тананайська