Справа № 502/2673/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Березнікова О.В.,
за участю секретаря судового засідання – Нанєвої А.В.,
розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про стягнення майнової шкоди, спричиненої внаслідок збройної агресії російської федерації,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до російської федерації про стягнення майнової шкоди, спричиненої внаслідок збройної агресії російської федерації.
Позовна заява мотивована тим, що 24 лютого 2022 року близько четвертої години за київським часом (UTC+2) президент російської федерації оголосив про «спеціальну воєнну операцію» з метою нібито «демілітаризації та денацифікації України». Уже за кілька хвилин почалися ракетні удари по всій території України. Російські війська вдерлися до України поблизу Харкова, Херсона, Чернігова, Сум увійшовши з росії, Білорусі й тимчасово окупованого росією Криму. З першого дня вторгнення росія порушує правила ведення війни і масово чинить воєнні злочини. Крім того, російська влада веде активну інформаційну війну та застосовує шовіністичну пропаганду. 
З кінця лютого 2022 року м. Маріуполь Донецької області опиняється у військовому оточенні окупаційних військ російської федерації. Так, 01 березня 2022 року м. Маріуполь Донецької області перебувало під шквалом ударів російської реактивної артилерії. Окупанти завдавали ударів по всіх районах міста, включно з об`єктами критичної та комунальної інфраструктури. 
Станом на 04 березня 2022 року обстріли міста російськими окупантами продовжилися, ситуація в місті стала критичною. В місті не було світла, води, опалення, зв`язку та продуктів. Комунальні служби не могли полагодити лінії водо- та електропостачання через постійні російські обстріли. 17.03.2022 року, за повідомленням територіальної оборони м. Маріуполя українські військові контролюють лише половину міста, натомість окупанти контролюють 17-23 мікрорайони, Лівобережжя, частину Маріуполя вздовж проспекту Будівельників до магазину «1000 дрібниць». За попередньою оцінкою, близько 80 % житлового фонду міста зруйновано, з них майже 30 % не підлягає відновленню.
За час здійснення військової агресії (лютий-червень 2022) окупаційні війська російської федерації практично знищили м. Маріуполь, понад 90% міста постраждало від здійснення постійних артилерійських та авіаційних обстрілів. Були вщент знищені адміністративні, культурні, медичні, соціальні та освітні заклади міста. Житловий фонд міста також зазнав критичної руйнації, а людські жертви налічуються десятками тисяч. 
Внаслідок військової агресії територія міста Маріуполь є тимчасово окупованою відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022.
Внаслідок збройної агресії російської федерації позивачу було завдано майнової шкоди у вигляді повного знищення, а деяке частково зруйновано та втрати доступу до наступного майна: 
1. Спортивний клуб (нежитлове приміщення та обладнання), якого позивач є власником, розташованого за адресою: вул.Новоросійська 24, м.Маріуполь, приміщення 130, спортклуб «ЛОТОС». У приміщенні функціонував спортивний клуб, оснащений професійним спортивним обладнанням (тренажери, інвентар, інженерні системи), що використовувався для здійснення підприємницької діяльності. Внаслідок артилерійських та авіаційних обстрілів будівля спортивного клубу була зруйнована, обладнання — знищене або викрадене, що унеможливило подальше використання майна та ведення господарської діяльності. Розмір майнової шкоди визначено на підставі звіту незалежної оцінки, виконаного ПП «ТОМАС & СІМОНОВА» станом на 30.11.2025 року. Згідно зі звітом, вартість знищеного бізнесу, приміщення та рухомого майна становить: 45 865 500 грн.
2. Квартира АДРЕСА_1 (житлова нерухомість), власником якої є позивач згідно спадщини та витягу з реєстру речових справ, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Загальна площа квартири становить 32,12 кв. м.. Вказана квартира розташована у багатоквартирному житловому будинку, який у період активних бойових дій у місті Маріуполь у березні–квітні 2022 року зазнав масованих артилерійських та авіаційних обстрілів з боку збройних сил російської федерації. Унаслідок зазначених обстрілів квартира отримала суттєві пошкодження. У зазначеному житловому приміщенні під час обстрілів загинув батько позивача, що підтверджує інтенсивний та небезпечний характер збройних атак на житлову забудову. Будівельні конструкції будинку та внутрішні елементи квартири були пошкоджені, а комунікації — зруйновані або виведені з ладу. Починаючи з березня 2022 року територія міста Маріуполь перебуває під тимчасовою окупацією російської федерації, у зв`язку з чим доступ позивача до вказаного житлового приміщення є фактично та юридично відсутнім, а проведення будь-яких відновлювальних або ремонтних робіт є неможливим. Таким чином, позивач повністю позбавлений можливості володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому квартирою. Розмір майнової шкоди щодо квартири АДРЕСА_1 , завданої позивачу у зв`язку з пошкодженням та фактичною втратою квартири за адресою: АДРЕСА_2 . визначено на підставі орієнтовного розрахунку вартості житлового майна, здійсненого відповідно до: середньостатистичних цін вторинного ринку житла у місті Маріуполь; відкритих інформаційних джерел (зокрема 0629.com.ua, «Суспільне | Донбас»); «За даними ринкового аналізу до початку збройної агресії середня ціна квадратного метра житла на вторинному ринку Маріуполя,у регіоні, становила приблизно US$900–1100/м? (орієнтовно 30 000–40 000 грн/м? при відповідному курсі), що нижче середніх київських показників через безпекові ризики та близькість до лінії фронту з 2014 року.» Вказаний ціновий діапазон відповідає квартирам у придатному для проживанні стані, з наявністю базових меблів, побутової техніки та функціонуючих інженерних комунікацій, що об`єктивно зумовлювало ринкову вартість порівняно з мінімальними пропозиціями на ринку — (це обґрунтовано даними ринку на 2021-22 рр. та узагальнених даних відкритих інформаційних джерел і офіційної статистики). - Interfax-Ukraine , офіційні ринкові індекси Держстату, які показують тенденцію росту цін у 2021 по всій Україні. Державна служба статистики України – Статистичний огляд соціально-економічного становища України за 2021 рік. З огляду на знищення та руйнування житла і рухомого майна, а також неможливість проведення інвентарізації, точний перелік і ринкова вартість втраченого майна можуть бути визначенні орієнтовно, виходячи з середньоринкових цін на аналогичне майно станом на момент заподіяння шкоди, що відповідає принципам розумності та справедливості. Для середньостатистичної однокімнатної квартири, яка знаходилася в експлуатації, типовим було наявність базового меблювання та побутової техніки. Орієнтовна ринкова вартість такого стандартного наповнення (м`які меблі, обідній стіл, ліжко/диван, телевізор, холодильник, пральна машина, кухонна плита та інші предмети побутового використання) становить у розмірі $1 100 – $2 100. Вартість життя в Україні - https://copound.com/cost-of-living-ukraine-c226. Таким чином, середня вартість кв м вторинного ринку житла з «наповненням», до вторгнення, складала 1000 дол/кв м, що й було використано у розрахунках. https://a.land/blog/ukraine-s-real-estate-market-duringwartime-navigating-uncertainty-price-shifts-and-resilience?utm (згідно цієї формули розрахунки приймаються також і до квартири АДРЕСА_3 та житлового будинку п4. позову). Точне визначення переліку та вартості пошкодженого і знищеного майна є об`єктивно неможливим у зв`язку з тимчасовою окупацією території м. Маріуполя, відсутністю доступу до об`єкта нерухомості та неможливістю проведення технічної інвентаризації. У зв`язку з цим розмір майнової шкоди визначено орієнтовно, виходячи із середньоринкової вартості аналогічного майна станом на момент заподіяння шкоди, що відповідає принципам розумності, справедливості та судової практики у справах, пов`язаних зі збройною агресією російської федерації. Отже, загальна вартість майнової шкоди, завданої Позивачу щодо квартири АДРЕСА_1 , становить: 32,12*1000 =32120 USD або 1 360 674 грн (по курсу 1 USD = 42,3374 грн). 
3. Квартира АДРЕСА_3 (житлова нерухомість). Позивач також є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 . Квартира перебувала у спільній власності. Позивач був власником 1/4 частки квартири, а 3/4 частки набув у спадщину у 2016 році на підставі відповідних документів про спадщину № 364/2016. Загальна площа квартири становить 47,7 кв. м. Право власності на зазначену квартиру підтверджується відповідними правовстановлюючими документами та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.. У період активних бойових дій у місті Маріуполь зазначена квартира перебувала у зоні інтенсивних артилерійських та авіаційних обстрілів. Будинок, у якому розташована квартира, зазнав суттєвих пошкоджень, а фактичний технічний стан квартири на даний час достовірно невідомий у зв`язку з тимчасовою окупацією відповідної території. Обставини знищення (пошкодження) житлової нерухомості, перебування території м. Маріуполя під тимчасовою окупацією, масового руйнування житлового фонду міста, неможливості доступу до об`єктів нерухомості та проведення їх технічного обстеження є аналогічними обставинам, викладеним у розділі 2 позовної заяви (Квартира АДРЕСА_1 ), та не потребують повторного детального викладення. З огляду на характер бойових дій, масштаб руйнувань житлового фонду міста Маріуполь та неможливість доступу до об`єкта, квартира вважається такою, що втрачена для Позивача як об`єкт житлової нерухомості. Позивач позбавлений можливості користуватися квартирою, розпоряджатися нею або здійснювати будь-які дії, спрямовані на її збереження чи відновлення. Розмір майнової шкоди щодо квартири АДРЕСА_3 Розмір майнової шкоди, завданої Позивачу у зв`язку з пошкодженням та фактичною втратою квартири за адресою: АДРЕСА_4 визначено на підставі середньостатистичної ринкової вартості житла з урахуванням фізичного зносу. Методика визначення розміру майнової шкоди є ідентичною методиці, викладеній у розділі 2 позовної заяви (Квартира АДРЕСА_1 ). Сума майнової шкоди щодо квартири АДРЕСА_3 становить 47 700 доларів США (47,7 кв. м ? 1 000 доларів США за 1 кв. м), що еквівалентно 2 019 500 грн за офіційним курсом 1 долар США = 42,3374 грн. Зазначена сума включена до зведеного розрахунку майнової шкоди щодо житлової нерухомості.
4. Житловий будинок. Позивач є власником житлового будинку, згідно спадщини та реєстру речових прав на нерухоме майно, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 . Загальна площа житлового будинку становить 45,0 кв. м, розташованого на земельній ділянці 0,0438 га, де також були гараж та інші господарські будівлі. Житловий будинок використовувався Позивачем для постійного проживання та перебував у належному технічному стані, систематично утримувався власником. Житловий будинок було повністю зруйновано артилерійським обстрілом, що унеможливлює його подальше використання та відновлення шляхом ремонту. Обставини знищення будинку є аналогічними обставинам, викладеним у розділі 2 позовної заяви (Квартира АДРЕСА_1 ), включаючи тимчасову окупацію, неможливість доступу та масштаб руйнувань житлового фонду міста, і не потребують додаткового доказування. Позивач позбавлений можливості користуватися будинком, розпоряджатися ним або здійснювати будь-які дії, спрямовані на його збереження чи відновлення. Розмір майнової шкоди, завданої Позивачу у зв`язку з повним знищенням житлового будинку за адресою: АДРЕСА_5 , визначено на підставі середньостатистичної ринкової вартості житла та споруд з урахуванням фізичного зносу та характеристик земельної ділянки. Методика визначення розміру майнової шкоди є ідентичною методиці, викладеній у розділі 2 позовної заяви (Квартира АДРЕСА_1 ). Сума завданої майнової шкоди становить 45 000 доларів США (45 кв. м ? 1 000 доларів США за 1 кв. м), що еквівалентно 1 905 183 грн за офіційним курсом 1 долар США = 42,3374 грн на дату подання заяви. Зазначена сума включена до загальної суми майнової шкоди щодо житлового майна.
У зв`язку із завданою позивачу майновою шкодою, спричиненою внаслідок збройної агресії російської федерації, просить суд стягнути з російської федерації, в особі міністерства юстиції російської федерації, на користь позивача 51150857 (п`ятдесят один мільйон сто п`ятдесят тисяч вісімсот п`ятдесят сім) гривень, що є еквівалентно 1208171.9 USD, або 1031392.04 EUR.
Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Враховуючи, що діяльність дипломатичних представництв України в росії та росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської конвенції про дипломатичні зносини 1961 року, у зв`язку з повномасштабною військовою агресією припинилось будь-яке, у тому числі поштове, сполучення між Україною та російською федерацією, відповідно відсутності належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд не може ухвалити заочне рішення по справі (ч.1 ст. 280 ЦПК).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 , орган що видав: 8024.
ОСОБА_1 є власником Спортивного клубу (нежитлове приміщення та обладнання), розташованого за адресою: вул. Новоросійська 24, м. Маріуполь, приміщення 130, спортклуб «ЛОТОС», відповідно до договору купівлі-продажу №1313 від 13.10.2009, квартири (житлова нерухомість), згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.08.2024, зареєстрованого за №1771, та витягу з Державного реєстру речових справ №391552009, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , квартири (житлова нерухомість), розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , відповідно до витягу з Державного реєстру речових справ №107533884, та житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно до витягу з Державного реєстру речових справ №391549428.
Вказане майно є повністю чи частково знищене та перебуває на тимчасово окупованій російською федерацією території України, у зв`язку з чим позивач позбавлений доступу до свого майна та відповідно права володіти, користуватися та розпоряджатися ним.
Завдана майнова шкода оцінена у розмірі 51150857 (п`ятдесят один мільйон сто п`ятдесят тисяч вісімсот п`ятдесят сім) гривень, про що надано звіт незалежної оцінки майна (щодо спортклубу ЛОТОС) та розрахунок проведено згідно середньостатистичних цін вторинного ринку житла у м. Маріуполі (щодо квартир та житлового будинку).
Згідно приписів ч. 1ст.49 Закону України «Про міжнародне приватне право» - права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.
Частиною 1ст. 48 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що до зобов`язань, що виникають з дії однієї сторони, з урахуванням положень статей 49-51 цього Закону, застосовується право держави, у якій мала місце така дія.
Згідно п. 8 ч. 2ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
За приписами частин 1-3 статті 22 ЦК України, - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Враховуючи положення частини четвертої статті 22 ЦК України, стягнення збитків є формою відшкодування майнової шкоди.
Згідно з ч. 2ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, зокрема: іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
На підставі ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Загальновідомим є той факт, що в лютому 2014 року розпочалася військова агресія РФ проти України, внаслідок якої була анексована територія Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької та Луганської областей України.
Відомим також є той факт, що 24 лютого 2022 року РФ здійснила широкомасштабну військову агресію проти України, що стало підставою для введення з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнного стану на території України, відповідно доУказу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022Про введення воєнного стану в Україні, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами ч. 3ст. 82 ЦПК України.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ, збройна агресія це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.
Силові дії РФ, що тривають з 20 лютого 2014 року (як початкова подія) та як її продовження військове вторгнення РФ до України 24 лютого 2022 року, є актами збройної агресії відповідно до пунктів «a», «b», «с», «d» та «g» статті 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї ООН «Визначення агресії» від 14.12.1974.
Приймаючи до уваги приписи статті 1166 ЦК України, якою визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Крім того, судом враховано, що за приписами ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на РФ як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди РФ.
РФ здійснивши збройну агресію відносно України, порушила норми та принципи Статуту ООН, Загальної декларації прав людини, Будапештського меморандуму, Гельсінського заключного акту наради по Безпеці та Співробітництву в Європі від 01.08.1975 та Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією.
Пункт 2 Будапештського меморандуму говорить, що російська федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтверджують їх зобов`язання утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом Організації Об`єднаних Націй.
Згідно із Гельсінським заключним актом Наради по Безпеці та співробітництву в Європі від 01.08.1975 суверенні права держави мають узгоджуватись із міжнародним правом, зокрема Статутом ООН, Загальною декларації прав людини та Гельсінським заключним актом Наради по Безпеці та співробітництву в Європі від 01.08.1975, які визначають права та законні інтереси людини як найвищу суспільну цінність, гарантують людині право жити в мирі та безпеці.
Виходячи із викладеного держава, яка грубо порушує гарантовані нормами міжнародного права основні свободи та права людини, не може використовувати імунітет від судового переслідування іноземними судами як гарантію уникнення відповідальності за вчинені злочини проти життя та здоров`я людини, а також нанесення шкоди її майну.
Порушивши Статут ООН, Загальну декларацію прав людини, Будапештський меморандум, Гельсінський заключний акт наради по Безпеці та Співробітництву в Європі від 01.08.1975, Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією, Договір між Україною і російською федерацією про українсько-російський державний кордон, РФ вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих ст. 2 Статуту ООН, а тому є державою-агресором, що в свою чергу свідчить про відсутність у неї судового імунітету. При цьому, оскільки вчинення РФ з 2014 року збройної агресії проти України не припиняється, РФ заперечує суверенітет України, тому зобов`язань поважати та дотримуватися суверенітету цієї країни немає.
РФ, вчинивши повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування.
Аналогічну позицію щодо непоширення на РФ судового імунітету при розгляді справ щодо відшкодування шкоди, завданої збройною агресією РФ проти України, викладено в постанові Верховного Суд від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782 св 21), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі № 635/6172/17, провадження № 14-167 цс 20.
Постановою Верховної Ради України від 14 квітня 2023 року було схвалено Заяву Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні», згідно якої від імені Українського народу Верховна Рада України як єдиний орган законодавчої влади України , керуючись положеннями Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього, нормами звичаєвого міжнародного права та беручи до уваги положення Римського статуту Міжнародного кримінального суду, визнала дії, вчинені Збройними силами російської федерації та її політичним і військовим керівництвом під час останньої фази збройної агресії російської федерації проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, геноцидом Українського народу.
У пункті 82 рішення ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» зазначено, що ст. 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу юридичного захисту для забезпечення дотримання суті конвенційних прав і свобод, у якій формі вони не закріплювались в національному правопорядку. Особа на практиці повинна мати можливість скористатись ефективним засобом захисту, тобто засобами, які б запобігли вчиненню порушень чи їх продовженню або забезпечили заявнику відповідне відшкодування.
Отже, враховуючи множинний та триваючий характер порушень прав та законних інтересів позивача, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд вважає законним та обраним розрахунок здійснений позивачем та спосіб стягнення майнової шкоди, заподіяна РФ відносно нього.
Як на думку суду заявлений розмір майнової шкоди завданої позивачу внаслідок незаконної збройної агресії РФ проти України та порушення його майнових прав є цілком справедливим, відповідно позов підлягає задоволенню, зокрема враховуючи характер заподіяної майнової шкоди.
За змістом статей 192 та 524 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов`язання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті.
Суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню.
Вказаний правовий висновок відповідає постанові Великої Палати у справі №761/12665/14-ц від 04липня 2018 року (провадження № 14-134цс18).
Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути майнову шкоду у заявленому саме гривневому розмірі – 51150857 (п`ятдесят один мільйон сто п`ятдесят тисяч вісімсот п`ятдесят сім) гривень, що відповідатиме завданим матеріальним збиткам та саме таку суму позивач просить встановити в якості майнової шкоди.
Керуючись ст.ст ст.ст.6-13, 81, 133, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 279, 280-283,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :
Позовну заяву ОСОБА_1 до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про стягнення майнової шкоди, спричиненої внаслідок збройної агресії російської федерації - задовольнити.
Стягнути з російської федерації на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок збройної агресії російської федерації проти України в розмірі 51150857 грн (п`ятдесят один мільйон сто п`ятдесят тисяч вісімсот п`ятдесят сім гривень).
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 06.05.2026.

Суддя О.В. Березніков