СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року м. Харків Справа № 905/169/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуючий суддя Жельне С.Ч., суддя Тихий П.В. , суддя Гребенюк Н.В.
за участю секретаря судового засідання Федорової Т.О.
за участю представників сторін,
апелянта - не з`явився; 
кредиторів- не з`явився;
арбітражного керуючого - не з`явився;
боржника - не з`явився; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. № 730Д) 
на ухвалу  господарського суду Донецької області від 08.12.2025 постановлену в приміщенні господарського суду Донецької області (суддя Величко Н.В.), повний текст якої складено 08.12.2025 та на ухвалу господарського суду Донецької області від 30.03.2026 у справі № 905/169/25, постановлену в приміщенні господарського суду Донецької області (суддя Величко Н.В.), повний текст якої складено 01.04.2026 
за заявою ініціюючого кредитора ОСОБА_2 , місто Покровськ 
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», місто Краматорськ 
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою господарського суду Донецької області від 08.12.2025 у справі визнано грошові вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» (код ЄДРПОУ 32281519) в сумі 205 007,16 грн.; в решті вимог відмовлено.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 30.03.2026 визнано кредиторами у справі № 905/169/25 по відношенню до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» (код ЄДРПОУ 32281519) відповідних осіб, що мають право вирішального голосу на зборах (комітеті) кредиторів боржника; зобов`язано розпорядника майна організувати проведення зборів кредиторів у відповідності до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства, вирішити питання відносно подальшого розгляду справи та відповідні протоколи надати суду; встановлено дату проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів: 15.04.2026; зобов`язано кредиторів забезпечити участь своїх представників у зборах кредиторів; визначено дату проведення підсумкового судового засідання у справі № 905/169/25: 12.05.2026 об 12:00 год., що відбудеться у приміщенні Господарського суду Донецької області за адресою: м. Харків, пр-т Науки, 5, каб. № 318.
ОСОБА_1 звернувся до Східного апеляційного господарського суду через систему «Електронний Суд» з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 30.03.2026, яка оскаржується разом з ухвалою від 08.12.2025, в частині відмовлених вимог, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та ухвалити нове рішення, у відповідній частині яким грошові вимоги кредитора ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості по заробітній платі. 
Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.
За змістом статей 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед працівником має довести саме роботодавець. ТОВ «Краснолиманське» проігнорувало, як адвокатський запит, щодо надання розміру заборгованості заявника так і ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, якою, зокрема, було витребувано докази про заборгованість з заробітної плати. Заявник не зміг надати докази заборгованості по заробітній платі виключно через протиправні дії ТОВ «Краснолиманське». У зв`язку з невиконанням ТОВ «Краснолиманське» свого обов`язку щодо надання витребуваних судом доказів, суд першої інстанції мав визнати обставини встановленим і виходити з того, що розмір заборгованості по заробітній платі складає 274502,24 грн.
Як вбачається з пояснень (вх. № 01-41/10518/25) ТОВ «Краснолиманське», грошові вимоги заявника визнаються лише частково. При цьому в своїх поясненнях, ТОВ «Краснолиманське» зазначає, що розрахунок заборгованості ними проведено на підставі первинних бухгалтерських документів, особових рахунків працівників та відомостей нарахувань заробітної плати. Однак, до пояснень таких документів не надано, тому суд першої інстанції безпідставно прийняв їх до уваги. 
Апелянт зазначає, що відповідно до частин першої, другої статті 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник, а у малозначних справах представництво може здійснювати також особа, яка досягла вісімнадцятирічного віку та має цивільну процесуальну дієздатність, крім осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу. При цьому апелянт звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявна лише довіреність ТОВ «Краснолиманське» на ім`я Чеботенка В.О., тоді як свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю відсутнє. З огляду на викладене апелянт вважає, що Чеботенко В.О. не вправі здійснювати представництво інтересів ТОВ «Краснолиманське» у цій справі.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, суддею - доповідачем у справі визначено суддю Жельне С.Ч. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Жельне С.Ч., суддя Тихий П.В., суддя Гребенюк Н.В. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського сулу від 13.04.2026 у справі витребувано з господарського суду Донецької області матеріали справи № 905/169/25.
Ухвалою Східного апеляційного господарського сулу від 13.04.2026 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи; запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати документи за засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду inbox@eag.court.gov.ua.
20.04.2026 на адресу суду з Господарського суду Донецької області надійшли матеріали справи № 905/169/25 про банкрутство. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Донецької області від 08.12.2025 та на ухвалу господарського суду Донецької області від 30.03.2026 у справі № 905/169/25; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; призначено справу № 905/169/25 до розгляду на 18.05.2026 об 11:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №131.
01.05.2026 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому боржник просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу господарського суду Донецької області від 08.11.2025 та ухвалу господарського суду Донецької області від 30.03.2026 у справі № 905/169/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Обґрунтовуючи свою правову позицію у справі, боржник, зокрема, посилається на те, що ТОВ «Краснолиманське» подало суду пояснення, в яких зазначалось про часткове визнання заборгованості перед кредитором по заробітній платі. Відповідно до загальних засад доказування, саме заявник зобов`язаний довести належними, допустимими та достовірними доказами правомірність нарахування решти суми вимог. Проте заявником не надано достатніх доказів, які б підтверджували обґрунтованість заявленої до стягнення суми у повному обсязі. Окрім того, одним із доводів апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції повинен був визнати встановленим розмір заборгованості по заробітній платі у сумі 274 502,24 грн., у зв`язку з ненаданням ТОВ «Краснолиманське» витребуваних доказів. ТОВ «Краснолиманське» вважає, що апелянт помилково стверджує, що факт ненадання відповідачем витребуваних судом доказів автоматично тягне за собою обов`язок суду визнати обставини, на які він посилається, доведеними. Відповідно до положень цивільного процесуального законодавства, застосування наслідків ненадання доказів є правом суду, а не його обов`язком. ОСОБА_3 є належною уповноваженою особою, через яку ТОВ «Краснолиманське» здійснює участь у справі на засадах самопредставництва, а доводи скаржника щодо відсутності у нього відповідних повноважень є безпідставними та необґрунтованими.
Представники учасників справи про банкрутство в судове засідання 18.05.2026 не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Представник апелянта - адвокат Трун О.В., заявник - ОСОБА_1 , боржник та арбітражний керуючий були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку процесуальних документів до Електронного кабінету; явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась. 
Відповідно до частини п`ятої статті 6 Господарського процесуального кодексу України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС) у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Східний апеляційний господарський суд 27.04.2026 склав акт про те, що ухвала від 22.04. 2026 не відправлена в установленому порядку на адресу вул. Гастелло, 24, м. Покровськ, 85302, у зв`язку з тим, що тимчасово відсутній обмін з відділенням поштового зв`язку № 85302 в умовах воєнного стану.
Таким чином, на території місцезнаходження ОСОБА_1 поштові відділення не функціонують згідно з офіційною інформацією, розміщеною на сайті АТ «Укрпошта».
Крім того, учасники справи про банкрутство повідомлялися шляхом розміщення повідомлення-оголошення на сайті Східного апеляційного господарського суду.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вжив всі залежні від нього заходи для належного повідомлення учасників справи про банкрутство про хід розгляду судової справи. 
Оскільки явка представників учасників справи про банкрутство в судове засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази їх належного повідомлення дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за їх відсутності. 
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (частина 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).
Суд першої інстанції встановив такі обставини справи.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.03.2025 у справі № 905/169/25, залишеною без змін постановами Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 та Верховного суду від 24.09.2025, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Карауш Юлію Вікторівну, призначено попереднє засідання суду.
На офіційній сторінці Верховного суду веб-порталу Судова влада України опубліковано оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» (№ 75623 від 26.03.2025).
В межах строку, визначеного частиною 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, звернувся до господарського суду із заявою про грошові вимоги до боржника у сумі 274 502,24 грн. (вх.№ 2803/25 від 24.04.2025), в обґрунтування якої посилається на наявність невиконаного боржником-роботодавцем зобов`язання із виплати всіх сум, що належать заявнику при звільненні, а саме заборгованості по заробітній платі в розмірі 57908,36 грн. та 216593,88 грн. компенсації невикористаної відпустки.
На підтвердження вимог надано наступні документи: правовстановлюючі документи представника, паспортні дані та картку платника податків ОСОБА_1 , витяг з трудової книжки НОМЕР_2 , наказ (розпорядження) про припинення трудового договору, адвокатський запит від 18.09.2024 з доказами надсилання, виписку банку від 23.10.2024 № MBI4U8A7G8TPS74J про рух коштів без відображення залишків по картці/рахунку, Довідку Пенсійного фонду України про дані про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), сформовану засобами автоматичних систем 30.10.2024, ухвалу Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.11.2024 про відкриття цивільної справи № 208/12593/24 (провадження № 2/208/2118/24). 
ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» у своїх додаткових поясненнях у справі (від 10.11.2025, вх.№6988/25), вказує, зокрема у пункті 110 переліку, що вимоги ОСОБА_1 визнає частково, а саме у сумі 205 007,16 грн. заборгованості по заробітній платі, а в решті вимог - заперечує.
Оскаржувані ухвали Господарський суд Донецької області постановив відповідно 08.12.2025 та 30.03.2026, з підстав викладених вище.
Заслухавши доповідь головуючого у справі (суддю доповідача), дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України. Застосування положень ГПК України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених КУзПБ.
Згідно з частиною 2 статті 47 КУзПБ, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.
Абзацом шостим частини другої статті 45 КУзПБ унормовано, що кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування мають право подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.
Суд виходить з норм КУзПБ у сукупності з положеннями процесуального закону стосовно диспозитивності у господарському процесі, прав і обов`язків сторін у справі про банкрутство, доведення стороною відомостей, викладених в обґрунтування своїх вимог і заперечень, порядку надання доказів, та вважає за необхідне звернутися до усталених правових висновків Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство, за якими:
- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);
- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);
- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);
- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18).
- завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови: від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).
Відповідно до статті 1 КУзПБ конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у період з 16.03.2022 по 16.09.2024 перебував у трудових відносинах з ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», працювавши гірником підземним з повним підземним робочим днем в шахті, за наказом від 314к від 16.09.2024 звільнений згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується записами трудової книжки заявника НОМЕР_2 . 
За визначенням статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу.
Статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачено, зокрема, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Виходячи з положень КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності.
Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість.
Обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, лежить на працедавцеві, а не на працівникові.
Для вирішення питання щодо заборгованості по заробітній платі позивачу необхідно довести перед судом розмір заробітної плати, що встановлена за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків). Саме працівник має належними та допустимими доказами довести факт порушення роботодавцем його трудових прав, а роботодавець, у свою чергу, має спростувати факт порушення прав працівника, в тому числі щодо невиплати заробітної плати. 
Як зазначає заявник, після звільнення роботодавцем (боржником) не проведено виплат всіх сум, що йому належать, заборгованість із нарахованої але не виплаченої заробітної плати становить 57 908,36 грн., а також не виплачено компенсацію невикористаної відпустки у сумі 216 593,88 грн., що разом становить 274502,24 грн.
До заяви з кредиторськими вимогами не надано розрахункових листків (табуляграм) на підтвердження розміру заробітної плати, зміст заяви не містить відомостей про період виникнення заборгованості помісячно та її дійсний розмір, не наведено обґрунтованого належного розрахунку вимог із зазначенням у ньому вихідних даних. 
Згідно з наданою заявником довідкою Пенсійного фонду України про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) від 30.10.2024, ОСОБА_1 від ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» нарахована заробітна плата у період березня по грудень 2022 у загальній сумі 463925,67 грн; за 2023- 567702,70 грн., за 2024 (січень-серпень) - 423316,33 грн., що разом становить 1454944,70 грн. 
Офіційні відомості Пенсійного фонду України щодо розміру заробітної плати підтверджують лише страховий стаж заявника та не можуть бути прийняті судом як належні докази щодо розміру заробітної плати та розміру заборгованості по ній.
Разом з цим, виплата працівнику заробітної плати здійснюється після утримання з неї роботодавцем як податковим агентом всіх податків, зборів та обов`язкових платежів, встановлених чинним законодавством. Працівнику на руки виплачується «чиста» сума заробітної плати, яка є результатом відрахування з нарахованого доходу податків та зборів. Основні утримання - це податок на доходи фізичних осіб (ПДФО - утримується у розмірі 18%) та військовий збір (утримується у розмірі 1,5%).
Роботодавцем (боржником) не надано до матеріалів справи облікових документів щодо заробітної плати заявника та первинних документів про здійснені виплати заробітної плати ОСОБА_1 , таб.№ 26443, по складових.
Виходячи з даних пенсійного фонду про нараховану заробітну плату від 30.10.2024, місцевий господарський правильно встановив, що після відрахування податків та зборів (ПДФО - 18%, ВЗ - 1,5%) з нарахованого ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» доходу (1454944,70 грн.) до виплати працівнику підлягала заробітна плата в загальній сумі 1171230,48 грн.
Згідно з наданою заявником довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 23.10.2024 про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 01.03.2022 по 23.10.2024, перераховано заробітної плати від ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» у загальній сумі 1118152,13 грн.
Різниця між нарахованим доходом (після утримання податків і зборів) - 1454944,70 грн. та фактично сплаченою сумою - 1118152,13 грн. становить 53 078,35 грн.
Право заявника, як звільненого працівника, на компенсацію йому невикористаних днів щорічної основної відпустки є безумовним (стаття 83 КЗпП України, стаття 24 Закону України «Про відпустки») та не може ставитись в залежність від факту надання працівником суду на підтвердження його вимог до роботодавця кадрової документації, яка зберігається у роботодавця.
Згідно наказу (розпорядження) роботодавця, останнім днем роботи ОСОБА_1 є 16.09.2024, підлягає компенсації невикористана відпустка за 84 к.д. (2022-2023рр) + 43 к.д. (2024-2025рр) = 125к.д., з чим ознайомлений працівник під підпис.
Заявник ані у заяві з грошовими вимогами, ані окремим документом не навів обґрунтованого належного розрахунку невиплачених коштів щодо компенсації невикористаної відпустки у сумі 216 593,88 грн., із зазначенням у ньому вихідних даних. Рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору у матеріалах справи також відсутнє. 
У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 року у справі № 908/2189/17).
Разом з тим, ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» вказує, що вимоги ОСОБА_1 визнає частково, а саме у сумі 205 007,16 грн. заборгованості по заробітній платі, без розбивки по складових боргу.
Боржник-роботодавець не надав будь-яких доказів невиконання заявником-працівником своїх функціональних обов`язків у період його робити у ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», не надано суду належних доказів відсутності заборгованості перед заявником.
За змістом статей 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед працівником має довести саме роботодавець. 
Однак, враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства з питань банкрутства, кредиторські вимоги ОСОБА_1 відносно боржника підлягають визнанню частково та внесенню до Реєстру вимог кредиторів відповідно до частини 1 статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства в сумі 205 007,16 грн., в іншій частині вимог слід відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю розрахунку.
При цьому колегія суддів не погоджується з аргументами апелянта про те, що у зв`язку з ненаданням боржником витребуваних судом доказів розміру заборгованості із заробітної плати суд першої інстанції був зобов`язаний визнати заявлені грошові вимоги у повному обсязі.
??Відповідно до положень статей 115, 116 КЗпП України саме на роботодавця покладається обов`язок щодо належного обліку нарахування та виплати заробітної плати, а також доведення відсутності заборгованості перед працівником. 
Водночас це не звільняє кредитора від обов`язку доведення розміру заявлених грошових вимог та подання належних доказів на їх підтвердження.
??Як правильно встановив суд першої інстанції, апелянт не надав належних і допустимих доказів на підтвердження заявленої ним заборгованості у сумі 274 502,24 грн., зокрема обґрунтованого розрахунку та вихідних даних, які б давали можливість перевірити склад і розмір заявлених вимог. За таких обставин сам по собі факт ненадання боржником окремих витребуваних доказів не є безумовною підставою для визнання доведеними усіх заявлених вимог.
??Також колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно врахував пояснення ТОВ «Краснолиманське», які не підтверджені первинними бухгалтерськими документами.
??Як убачається з матеріалів справи, висновки суду першої інстанції щодо часткового визнання грошових вимог ґрунтуються не лише на поясненнях боржника, а на оцінці сукупності наявних у справі доказів, у тому числі поданих самим заявником, а також на відсутності належного доказового підтвердження заявлених вимог у повному обсязі.
??Посилання апелянта на те, що ОСОБА_3 не вправі діяти від імені ТОВ «Краснолиманське» з огляду на відсутність у матеріалах справи свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно з Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Чеботенко Вадим Олександрович є представником ТОВ «Краснолиманське» та уповноважений вчиняти дії від імені юридичної особи, зокрема підписувати договори та подавати документи для державної реєстрації від імені товариства.
Верховний Суд у своїх постановах звернув увагу, що згідно з відомостями у державному реєстрі, особа, яка підписала апеляційну скаргу, має повноваження вчиняти дії від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва, суд дійшов висновку, що такі відомості на підтвердження повноважень підписанта є достатнім та належним доказом. Вказана інформація є доступною і, у випадку сумніву щодо процесуальної дієздатності особи, яка підписала апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції мав можливість скористатися безкоштовним запитом про отримання відомостей з державного реєстру на офіційному сайті Міністерства юстиції України. Про те, що витяг з державного реєстру, в якому зазначені відомості про особу, яка підписала процесуальний документ (позовну заяву та/або апеляційну скаргу), як таку, яка може вчиняти дії від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва, є належним і достатнім доказом підтвердження таких повноважень зазначав Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постановах від 16 вересня 2021 у справі № 280/8728/20, від 28 квітня 2022 у справі № 160/9003/21, від 04 серпня 2022 у справі № 640/12628/21.
Окрім того, Верховний Суд у своїх постановах дотримується єдиної й послідовної позиції щодо належності й достатності як доказу наявності повноважень в особи діяти від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва Витягу з державного реєстру, в якому зазначені відомості про особу, яка підписала процесуальний документ (постанова Верховного Суду від 25.10.2023 у справі № 320/7566/23).
Отже, ОСОБА_3 є належною уповноваженою особою, через яку ТОВ «Краснолиманське» здійснює участь у справі на засадах самопредставництва, а доводи скаржника щодо відсутності у нього відповідних повноважень є безпідставними та необґрунтованими.
Усі інші доводи, обґрунтування, посилання враховані судом апеляційної інстанції, проте є такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції викладених у постанові.
Отже, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому не можуть бути підставою для зміни або скасування ухвал суду першої інстанції.
Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Відповідно до положень статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 Господарського процесуального кодексу України). 
Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу господарського суду Донецької області від 08.12.2025 та ухвалу господарського суду Донецької області від 30.03.2026 у справі № 905/169/25 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено статтями 286 -289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 18.05.2026. 

Головуючий суддя С.Ч. Жельне

Суддя П.В. Тихий 

Суддя Н.В. Гребенюк