ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 642/7865/24
Номер провадження 22-ц/818/1211/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,
суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг») на рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2025 року в складі судді Цибульської С.В. по справі № 642/7865/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 28 грудня 2019 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 1660933, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 7000,00 грн.
01 квітня 2020 року згідно умов договору факторингу № 01/04 ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором № 1660933 від 28 грудня 2019 року на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (нова назва ТОВ «ВІН Фінанс»).
13 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу №1/4, у відповідності до умов якого та згідно додатку №1 до договору факторингу ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 1660933 від 28 грудня 2019 року. Згідно додатку №1 до договору факторингу сума боргу перед ним становить 21 620,22 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 6197,05 грн; за відсотками 11 083,17 грн, за комісією 840,00 грн; за пенею 3500,00 грн.
У зв`язку з істотними порушеннями відповідачкою умов кредитного договору № 1660933 від 28 грудня 2019 року новим кредитором на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення про відступлення права вимоги із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості. Незважаючи на повідомлення, позичальниця не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором № 1660933 від 28 грудня 2019 року.
Посилаючись на вказані обставини ТОВ «ФК «Пінг-Понг» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1660933 від 28 грудня 2019 року у розмірі 21 620,22 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 12 березня 2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «Пінг-Понг» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» заборгованість за кредитним договором № 1660933 від 28 грудня 2019 року у сумі 21 620,22 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6197,05 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 11 083,17 грн, заборгованості за комісією у розмірі 840,00 грн та заборгованості за пенею у розмірі 3500,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.
У липні 2025 року представник відповідачки адвокат Камінська М.І. подала до суду заяву про перегляд заочного рішення.
Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 23 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 березня 2025 року скасовано та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Рішенням Холодногірського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2025 року у задоволенні позовної заяви ТОВ «ФК «Пінг-Понг» відмовлено у повному обсязі.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено факт укладення та підписання кредитного договору з ОСОБА_1 , а також отримання нею кредитних коштів.
На вказане судове рішення 24 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» ТОВ «ФК «Солвентіс» (попередня назва ТОВ «ФК «Пінг-Понг») до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду - скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, вирішити питання щодо судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що 28 грудня 2019 року за власним волевиявленням, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачкою в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» за адресою: https://miloan.ua/ подано заявку на отримання кредиту № 1660933. Відповідачці було направлено електронне повідомлення (SMS) на номер телефону НОМЕР_1 , який особисто вказаний нею у кредитному договорі № 1660933 від 28 грудня 2019 року, що містило одноразовий ідентифікатор, при введенні якого вона підтвердила прийняття умов договору. Позивач надав до суду всі наявні в нього докази, зокрема електронний примірник оригіналу електронного кредитного договору з додатками до нього, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан». Відсутність електронних доказів генерації одноразового ідентифікатора за кредитним договором не може бути підставою для відмови у позовних вимогах, оскільки відсутність кваліфікованого електронного підпису не зумовлює недостовірність певних даних в електронній формі та не ставить під сумнів достовірність електронного доказу. Наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення № 13069681 від 28 грудня 2019 року є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування первісним кредитором кредитних коштів відповідачці на умовах, визначених кредитним договором. Відповідачка не надала суду первинні бухгалтерські документи на спростування доводів позивача щодо перерахування їй кредитних коштів. Крім того, на підтвердження факту видачі кредитних коштів та законності нарахування розміру заборгованості до позовної заяви була долучена відомість про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 1660933 від 28 грудня 2019 року, яка була сформована, підписана та надана первісним кредитором. Вказало, що орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції становить 6000,00 грн.
27 грудня 2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Камінської М.І. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін. Відзив мотивовано тим, що суд першої інстанції правомірно зазначив, що договір про споживчий кредит не містить підпису відповідачки, а також відміток про його підписання, які б узгоджувалися із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». У договорі відсутня відмітка про скріплення електронним підписом і його укладення дистанційно. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що рахунок, на який здійснювалося перерахування коштів, належить саме відповідачці. Позивачем не надано суду жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу коштів на рахунок ОСОБА_1 на підставі договору про споживчий кредит №1660933 від 28 грудня 2019 року, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідних рахунків відповідачці. Також не доведено проведення ТОВ «Мілоан» ідентифікації ОСОБА_1 при укладенні договору та надання їй кредиту за вказаним договором. Заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн є неспівмірною, зокрема, із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг. Відповідачем понесені витрати по справі у розмірі витрат на професійну правничу допомогу, розмір якої загалом становить 5000,00 грн. Крім того, просила поновити строк на подачу відзиву, оскільки відповідачка апеляційну скаргу з додатками не отримувала, її представник ознайомилась із змістом скарги 23 грудня 2025 року після долучення до матеріалів справи в підсистемі «Електронний суд».
Оскільки доказів щодо дати отримання ОСОБА_1 копії апеляційної скарги матеріали справи не містять, її представник адвокат Камінська М.І. ознайомилась із змістом скарги 23 грудня 2025 року в підсистемі «Електронний суд», колегія суддів висновує, що строк на подачу відзиву на апеляційну скаргу не пропущений, та вважає за можливе прийняти поданий відповідачкою відзив.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Солвентіс» (ТОВ «ФК «Пінг-Понг») на рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 грудня 2019 року від імені ОСОБА_1 з використанням сервісу online-кредитування подана анкета-заява на кредит № 1660933 на суму 7000,00 грн строком на 30 днів (а.с. 32, 80 зворот).
28 грудня 2019 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 складено кредитний договір № 1660933 у формі електронного документа, за умовами якого ОСОБА_1 надається кредит у розмірі 7000,00 грн строком на 30 днів з датою повернення 27 січня 2020 року зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (а.с. 81-83).
Згідно пункту 1.5.1 комісія за надання кредиту 840,00 грн, яка нараховується за ставкою 12,00% від суми кредиту одноразово. 
Пунктом 1.5.2 передбачено, що проценти за користування кредитом: 3150,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована.
Згідно пункту 1.6. стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 1,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього Договору.
Пунктом 2.3 передбачено порядок пролонгації кредиту.
Додатком до договору є графік розрахунків, яким передбачено, що до сплати 27 січня 2020 року підлягає кредит у розмірі 7000,00 грн та проценти 3150,00 грн і комісія 840,00 грн, разом 10 990,00 грн (а.с. 83 зворот). 
На підтвердження переказу на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 7000,00 грн позивачем надано копію платіжного доручення від 28 грудня 2019 року № 13069681, завіреного печаткою та підписом уповноваженої особи ТОВ «Мілоан», в якому вказано рахунок отримувача НОМЕР_2, призначення платежу: Кредитні кошти від ТОВ Мілоан згідно договору 1660933 (а.с. 9).
З розрахунку заборгованості (відомості про щоденні нарахування та погашення), складеного ТОВ «Мілоан», вбачається, що за ОСОБА_1 обліковується заборгованість у розмірі 21 620,22 грн, з яких 6197,05 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11 083,17 грн - заборгованість за процентами, які нараховувались з 29 грудня 2019 року по 13 травня 2020 року, 3500,00 грн - борг за пенею, 840,00 грн - борг за комісією (а.с. 27-29).
01 квітня 2020 року згідно умов договору факторингу № 01/04 ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором № 1660933 від 28 грудня 2019 року на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», яке у подальшому змінило назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС», що підтверджується копією договору факторингу та витягу з додатку до договору факторингу від 01 квітня 2020 року № 01/04, згідно якого сума заборгованості ОСОБА_1 склала 21 620,22 грн (а.с. 33-39, 45 зворот). Наданими копіями платіжних інструкцій підтверджується оплата ТОВ «ВІН ФІНАНС» за вказаним договором факторингу (а.с. 19-23).
13 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», яке у подальшому змінило назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС», та ТОВ «ФК «Пінг-Понг», яке у подальшому змінило назву на ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу № 1/4, у відповідності до умов якого та згідно додатку до договору факторингу - реєстру боржників, ТОВ "ФК "Пінг-Понг" набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 1660933 від 28 грудня 2019 року на суму 21 620,22 грн (а.с. 29 зворот, 30-31). Повний розрахунок за вказаним договором факторингу підтверджується листом ТОВ "ВІН ФІНАНС" від 13 листопада 2024 року № 1/4 (а.с. 18).
02 вересня 2024 року адвокатом ТОВ «ФК «Пінг-Понг» направлено на ім`я ОСОБА_1 досудову вимогу щодо погашення боргу за кредитним договором № 1660933 від 28 грудня 2019 року у розмірі 21 620,22 грн (а.с. 24).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із пунктами 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.
Згідно з частинами 1 і 2 статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Частиною першою статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
ТОВ «ФК «Пінг-Понг» до суду першої інстанції надана копія кредитного договору № 1660933 від 28 грудня 2019 року, де зазначено, що його підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 6.2 договору).
Разом з тим, із наданих суду позивачем доказів не вбачається, що ОСОБА_1 вчинила певну сукупність дій, спрямовану на отримання позики від ТОВ «Мілоан», а саме, зареєструвалася в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримала повідомлення від суб`єкта електронної комерції (в даному випадку від ТОВ «Мілоан») із одноразовим ідентифікатором та прийняла пропозицію (оферту) позикодавця шляхом використання надісланого їй одноразового ідентифікатора.
У пункті 10 кредитного договору, як і в анкеті-заяві на кредит № 1660933 від 28 грудня 2019 року, відсутній електронний підпис ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором. 
Посилання позивача на те, що відповідачка отримала у SMS-повідомленні одноразовий ідентифікатор, при введенні якого прийняла умови договору, будь-якими доказами не підтверджуються.
Таким чином, позивач не надав доказів укладення договору шляхом обміну електронними повідомленнями та прийняття (акцепту) умов договору.
Доводи позивача про те, що сама по собі відсутність кваліфікованого електронного підпису не свідчить про недостовірність електронних даних і не ставить під сумнів достовірність електронного доказу, як зазначено Верховним Судом в постанові від 15 липня 2022 року у справі № 914/1003/21, не можуть бути взяті до уваги, оскільки предметом розгляду суду у вказаній справі були заявки на поставку товару та листи електронною поштою, а не кредитний договір, обов`язковим реквізитом якого є підпис, тож викладені Верховним Судом висновки не є релевантними до спірних правовідносин.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять належних доказів надання відповідачці кредитних коштів за вказаним договором за зазначеними нею реквізитами.
Ані кредитний договір, ані анкета-заява на отримання кредиту від 28 грудня 2019 року не містять номеру рахунку чи картки, на яку мають бути перераховані кошти.
Платіжне доручення, на яке посилається позивач як на доказ переказу коштів на рахунок відповідачки, не є належним та допустимим доказом отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, оскільки згідно вказаного платіжного доручення кошти в розмірі 7000,00 грн були перераховані на кредитний рахунок № НОМЕР_2, між тим доказів того, що вказаний картковий рахунок належить ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.
До того ж, зазначене вище платіжне доручення не містить таких обов`язкових реквізитів первинного документа як: найменування банку, від імені якого складений документ, посаду особи, відповідальної за здійснення операції та правильність її оформлення (у платіжному дорученні відсутній підпис працівника банку, відповідального за здійснення операції, а також штамп (печатка) відповідної банківської установи про проведення банком означеної операції) та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (будь-яких підписів, в тому числі електронних цифрових, платіжне доручення не містить).
Таким чином, додане до позовної заяви платіжне доручення, що завірене лише підписом уповноваженої особи і печаткою ТОВ «Мілоан», із зазначенням неповного номера банківської картки, належність якої не встановлено, не є належним і достовірним доказом надання ОСОБА_1 кредитних коштів на виконання умов саме кредитного договору № 1660933 від 28 грудня 2019 року, і зазначення у ньому призначення платежу з вказаним номером договору таких висновків не спростовує.
Будь-яких інших доказів на підтвердження перерахунку коштів позивачем не надано.
Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє посилання товариства на відомість про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит № 1660933 від 28 грудня 2019 року ТОВ «Мілоан», яка по суті є одностороннім арифметичним розрахунком первісного кредитора, що не підтверджується первинними бухгалтерськими документами, та не є належним доказом заборгованості.
З клопотанням про витребування доказів позивач до суду не звертався.
Твердження ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (нова назва ТОВ «ФК «Солвентіс») про те, що відповідачка не надала доказів на спростування факту переказу їй коштів, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки він як позивач не виконав свого процесуального обов`язку з надання доказів на підтвердження своїх вимог. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).
З урахуванням наведеного, з огляду на відсутність доказів укладення договору та перерахування кредитних коштів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (нова назва ТОВ «ФК «Солвентіс»).
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірені доводи сторін та дана їм належна оцінка.
Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (ТОВ «ФК «Солвентіс») необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат позивача, в тому числі на правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.
Питання щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, понесених відповідачкою, наразі не вирішується, оскільки доказів щодо таких витрат не надходило.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», залишити без задоволення.
Рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 травня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова