П О С Т А Н О В А
Справа № 126/1275/26
Провадження № 3/126/585/2026

"01" липня 2026 р. м. Бершадь

Суддя Бершадського районного суду
Вінницької області 
Губко В. І.

розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки    АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувалася  ,
за ч.1 ст. 184 КУпАП ,
В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 144747 від 01.06.2026, 19.05.2026 о 20 год. 56 хв. в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 неналежно виконувала батьківські обов`язки щодо виховання неповнолітньої донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого остання здійснила завідомо неправдивий виклик на лінію 102, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП. 
ОСОБА_1 у судовому засіданні провину не визнала, пояснила, що 19.05.2026 її чоловік ОСОБА_3 прийшов додому разом з друзями, які перебували в стані алкогольного сп`яніння, та між ними виникла сварка. В цей час вона розмовляла по телефону з донькою, яка почувши сварку та нецензурну лайку перелякалася за неї та здійснила виклик на лінію 102. 
Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.
Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких обов`язків, батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.
Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.
В даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано в чому полягають протиправні дії чи бездіяльність ОСОБА_1 , як матері, які вказують на ухиляння від виконання батьківських обов`язків. В матеріалах справи та в протоколі також відсутні будь-які докази, які б указували на факт ухиляння матері від виконання своїх обов`язків, що за своїм змістом не є достатнім для визначення складу правопорушення.
З пояснень ОСОБА_1 , а також наявних в матеріалах справи письмових пояснень неповнолітньої ОСОБА_2 та рапорту про реєстрацію події від 19.05.2026, вбачається, що в доньки було побоювання за небезпеку своєї матері, яка є вагітною, і тому вона зателефонувала до поліції.
Виходячи з положень ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суд з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 року та «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
З огляду на наведене, беручи до уваги, що між ОСОБА_1 та її чоловіком була сварка, дочка ОСОБА_1 не була свідком насилля, а лише побоювалася за безпеку матері, у зв`язку з чим викликала поліцію, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».
Таким чином, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 7, 184 ч.1, 245, 247, 256, 278, 280 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП - закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В. І. Губко