Справа № 344/23656/25 
Провадження № 2/349/417/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
17 червня 2026 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області 
в складі судді Могили Р.Г.
за участі секретаря судового засідання Матасової Н.М,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

учасники судового провадження:
представник позивача Чехун Ю.В.
( в режимі відеоконференції)
представник відповідача адвокат Падучак І.І.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» ( далі - ТОВ «Споживчий центр» ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 16 травня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 16.05.2025-100000542, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 6 000,00 грн, строком на 217 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1% вдень, які застосовуються протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Відсоткова ставка у розмірі 0,5% вдень застосовується в наступних чергових періодах користування кредитом, зазначених у графіку платежів.
Також сторонами погоджено розмір комісії за надання кредиту - 9 % від суми кредиту, що дорівнює 540,00 грн, а також неустойку в розмірі 90,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання /неналежного виконання кожного окремого зобов`язання.
Зазначає, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало 16 травня 2025 року позичальнику кредит у розмірі 6 000,00 грн. Однак відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим в нього утворилась заборгованість у розмірі 19 920,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 000,00 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 9 300,00 грн, комісія за надання кредиту в розмірі 540,00 грн , комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1 080,00 грн та неустойки в розмірі 3 000,00 грн.
Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь вище зазначену заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
Представник відповідача адвокат Падучак І.І. подала відзив на позов в якому заперечила позов повністю. Обгрунтувала заперечення тим, що відповідач не укладав вказаного кредитного договору та не отримував кредитних коштів в сумі 6 000,00 грн.
На підтвердження своїх заперечень до відзиву долучено довідку з АТ КБ "ПриватБанк" про рух коштів по рахунку відповідача, з якого вбачається, що у вказаний позивачем період такі кошти на банківську карту не надходили. 
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
12 лютого 2026 року з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області на підставі ст. 31 ЦПК України на розгляд Рогатинського районного суду Івано-Франківської області надійшла вказана цивільна справа .
Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2026 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін .
Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2026 року визнано потрібним, щоб представник позивача дав особисті пояснення.
09 квітня 2026 року представник ТОВ "Споживчий центр" Ларіонов К.О. подав клопотання про витребування доказів в АТ " Банк Альянс".
Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 01 травня 2026 року задоволено заяву представника позивача Чехун Ю.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
05 травня 2026 року представник позивача Чехун Ю.В. подала додаткові докази по справі.
Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 06 травня 2026 року задоволено клопотання представника позивача про витребування в АТ "Банк Альянс" інформації, яка становить банківську таємницю .
26 травня 2026 року на виконання ухвали суду з АТ "Банк Альянс" надійшов лист від 13 травня 2026 року №51.1/5542 про те, що ОСОБА_1 не являється клієнтом даного банку.
В судовому засіданні 17 червня 2026 року представник ТОВ «Споживчий центр» Чехун Ю.В. позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві.  
В доповнення до обставин зазначених в позовній заяві вказала, що сторона відповідача не заперечує, що номер телефону, який зазначений в кредитному договорі належить відповідачу. Ними не надано жодних доказів про те, що мобільний телефон із вказаним номером був втрачений . Щодо перерахунку коштів відповідачу, то позивачем надано первинний платіжний документ, який містить усі відомості щодо проведеної платіжної операції та є належним і допустимим доказом у справі.
В судовому засіданні 17 червня 2026 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Падучак І.І. просила у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав наведених у відзиві на позов.
В доповнення до обставин зазначених у відзиві зазначила, що в суді вже був позов до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з нього кредитних коштів на користь іншої фінансової установи, яких він теж не отримував. Відповідач припускає, що коли він проходив військову службу , то під час бойових дій він залишав свій мобільний телефон у визначеному командиром місці і можливо в цей час хтось використовував його для укладення кредитних договорів в електронній формі.
Фактичні обставини справи
До позовної заяви позивачем додано інформацію, яка отримана з центрального вузла Системи BankID НБУ про те, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 є клієнтом АТ КБ "ПриватБанк", номер телефону НОМЕР_2 ( а.с. 21 ).
На підтвердження обставини укладення ОСОБА_1 кредитного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором ТОВ «Споживчий центр» надало паперову копію заявки кредитного договору № 16.05.2025-100000542 та відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 16.05.2025-100000542.
В паперовій копії кредитного договору зазначено, що він підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором Е971, який було надіслано на його фінансовий номер 0963795606. Також у кредитному договорі зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів5232-44ХХ-ХХХХ-5055 ( а.с.30-33).
На підтвердження обставини надання грошових коштів позичальнику позивач надав довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 22 грудня 2025 року №275-2212 про переказ 16 травня 2025 року через систему іPay.ua 6 000,00 грн на картку НОМЕР_3 ( а.с. 20).
Водночас згідно листа-відповіді АТ " Банк Альянс" від 13 травня 2026 року №51.1/5542, наданого на виконання ухвали суду від 06 травня 2026 року, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 не є клієнтом вказаного банку. По платіжній карті НОМЕР_4 банк не має можливості достовірно встановити власника зазначеної картки, оскільки надано неповний її номер ( а. 122 ).
З карт субконто договори, контрагенти за 16.05.2025-16.02.2026 , а також довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 16.05.2025-100000542 , заборгованість позичальника складає 19 920,00 грн, з яких: основний борг - 6 000,00 грн, відсотки - 9 300,00 грн, комісія за надання кредиту - 540,00 грн, комісія за обслуговування - 1 080,00 грн, неустойка - 3 000,00 грн. Розрахунок заборгованості не містить даних про те, що позичальник сплачував кошти ( а.с. 37,99-111 ).
Згідно довідки АТ КБ "ПриватБанк" від 06 квітня 2026 року про рух коштів , ОСОБА_1 є власником картки НОМЕР_5 ( а.с.69 ).
Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи
Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до пунктів 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідно до ч. 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно пункту 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року в справі №524/5556/19.
У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.
Також у постанові Верховного Суду від 08 травня 2024 року в справі № 381/1647/21 зроблено висновок, що в справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).
На підтвердження обставини надання грошових коштів ОСОБА_1 позивач надав довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 22 грудня 2025 року №275-2212 про переказ 16 травня 2025 року через систему іPay.ua 6 000,00 грн на картку НОМЕР_3 .
Водночас згідно листа-відповіді АТ " Банк Альянс" від 13 травня 2026 року №51.1/5542, наданого на виконання ухвали суду від 06 травня 2026 року, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 не є клієнтом вказаного банку.
З огляду на заперечення стороною відповідача щодо укладення відповідачем 16 травня 2025 року кредитного договору №16.05.2025-100000542 та відсутністю належних та достовірних доказів про отримання ним кредитних коштів в сумі 6 000,00 грн, суд вважає, що позивач не довів, що 16 травня 2025 року саме відповідач ОСОБА_1 користувався номером 0963795606 та використав електронний підпис для підписання цього кредитного договору, тобто вчинив дії щодо його укладення, а також не довів обставини надання грошових коштів відповідачу, так як банківська карта НОМЕР_3 не належить йому, внаслідок чого позов не підлягає задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат
Згідно ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому судові витрати, які пов`язані з розглядом справи необхідно покласти на позивача ТОВ «Споживчий центр».
Керуючись  ст. ст. 141,259,263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №16.05.2025-100000542 від 16 травня 2025 року в розмірі 19 920,00 грн, відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: вул. Саксаганського,133-А, м. Київ, код ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 22 червня 2026 року.

Суддя Р.Г. Могила