ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
20 травня 2026 року
м. Харків
справа № 646/14277/24
провадження № 22-ц/818/2041/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П.
суддів: Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.
за участю секретаря судового засідання: Муренченко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на заочне рішення Основ`янського районного суду м.Харкова від 01 грудня 2025 року, постановлене суддею Іщенко О.В.,-
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2024 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами у сумі 146 707,03 грн. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Акціонерним товариством “Перший український міжнародний банк” та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори: 
- 08 серпня 2018 року кредитний договір № 2001098057701, за яким позичальниці видано кредит у сумі 50 000,00 грн.;
- 28 грудня 2021 року кредитний договір № 1002058242901, за яким позичальниці видано кредит у сумі 37 000,00 грн.
Відповідачка свої кредитні зобов`язання довготривалий строк належним чином не виконує, у зв`язку з чим її заборгованість перед позивачем станом на 06 жовтня 2024 року складає:
- за кредитним договором № 2001098057701 від 08 серпня 2018 року 90 031,07 грн. та складається з: 49 316,88 грн. - заборгованості за кредитом, 40 714,19 грн. -заборгованості за відсотками;
- за кредитним договором № 1002058242901 від 28 грудня 2021 року 56 675,96 грн. та складається з: 35 906,60 грн. - заборгованості за кредитом, 7,95 грн. - заборгованості за відсотками, 20 761,41 грн. - заборгованості за комісією.
Станом на 06 жовтня 2024 року загальна заборгованість відповідачки становить 146 707,03 грн.
Позивач зазначає, що направив письмові розрахунки відповідачці на адресу місця проживання, яку вона зазначила в анкеті на отримання кредиту, однак, у наданий строк заборгованість нею погашена не була.
В обґрунтування правомірності стягнення з відповідачки комісії за кредитними договорами позивач посилається на те, що відповідно до умов укладеного кредитного договору, зокрема, заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001098057701 від 08 серпня 2018 року сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості, ці умови були узгоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів.
Підписавши вказану заяву, позичальниця беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію Акціонерного товариства “Перший український міжнародний банк” на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті Акціонерного товариства “Перший український міжнародний банк” pumb.ua.
Отже, за таких підстав у зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитними договорами, на переконання позивача, відповідачка має заборгованість у розмірі 146 707,03 грн., яку, позивач просить суд стягнути. 
Заочним рішенням Основ`янського районного суду м.Харкова від 01 грудня 2025 року позов Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитними договорами у загальній сумі 84 117 грн. 18 коп., а також судовий збір у сумі 1 388 грн. 76 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками та комісією скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та вирішити питання щодо судових витрат.
Зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за відсотками та комісіями за кредитними договорами. На підтвердження позовних вимог та розміру заборгованості відповідача позивачем надано власноруч підписані відповідачем заяви, розрахунки заборгованості та виписку по рахункам. Розрахунок заборгованості має табличну форму та містить детальну інформацію відносно: графіку повернення тіла кредиту та процентів з розбивкою на суми та конкретні календарні дати; відомості щодо фактичної суми погашення. Виписка по рахунках є належним та допустим доказом щодо надання Банком кредитних коштів клієнту, отримання і використанням таких кошів клієнтом, нарахування банком відсотків та комісії, а також часткового погашення позичальником заборгованості за кредитними договорами. Вважає, що виконав свій процесуальний обов`язок та забезпечив свої доводи та вимоги за змістом позовної заяви належними та допустимими доказами, проте, суд першої інстанції внаслідок неповного та невсебічного з`ясування обставин справи зробив невідповідні обставинам справи висновки та ухвалив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню.
Відповідно до частин 1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст.367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем розрахунки заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» за кредитним договором № 2001098057701 від 08 серпня 2018 року та кредитним договором № 1002058242901 від 28 грудня 2021 року не можуть вважатись достатніми доказами на підтвердження правильності нарахування заборгованості за відсотками, оскільки не містять відомостей про періоди нарахування відсотків, розмір процентної ставки, залишку основного боргу, з якого здійснювалося нарахування, формули або способу обчислення сум відсотків тощо. Враховуючи відсутність у матеріалах справи належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували розмір та обґрунтованість заявленої до стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині. Щодо заборгованості за комісією суд зазначає, що у кредитному договорі № 1002058242901 від 28 грудня 2021 року, укладеному між позивачем та ОСОБА_1 , не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачці та за які банком встановлена щомісячна комісія, також Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» не надано доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемним відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 нарахованої позивачем заборгованості по комісіям за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором № 1002058242901 від 28 грудня 2021 року в сумі 20761, 41 грн. З огляду на нікчемність правочину в частині нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості, сплачену відповідачем суму коштів на погашення комісії в розмірі 1106,30 слід зарахувати як сплачену заборгованість за тілом кредиту, і, відповідно, зменшити зазначену у розрахунку позивача заборгованість за тілом кредиту на 1 106,30 грн. З урахуванням встановлених фактичних обставин, суд вважає доведеним факт наявності у відповідачки непогашеної заборгованості за кредитними договорами, укладеними між сторонами, в частині основного боргу у розмірі 84 117,18 грн., тому, у цій частині позов підлягає частковому задоволенню в зазначеному обсязі.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 08 серпня 2018 року між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2001098057701 шляхом власноручного підписання відповідачкою заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
Зі змісту вказаної вище заяви встановлено, що ОСОБА_1 підписанням цієї заяви беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію Акціонерного товариства “Перший український міжнародний банк” на укладення комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що розміщена сайті Акціонерного товариства “Перший український міжнародний банк”: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін), погодилась з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку).
Також, згідно зі змістом вказаної вище заяви, ОСОБА_1 просила відкрити на її ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривнях та надати кредитну картку; встановити на поточний рахунок у гривнях кредитний ліміт у сумі 30 000,00 грн.; реальна річна процентна ставка – 57,87 %.
08 серпня 2018 року ОСОБА_1 власноручно підписано паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит).
Основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача є: тип кредиту - кредитна лінія; сума/ліміт кредиту – 30 000,00 гривень; строк кредитування - 12 місяців (зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін); мета отримання кредиту - загальні споживчі цілі, в тому числі для оплати за договорами страхування; спосіб та строк надання кредиту - шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку з дня прийняття рішення банком; пільгова процентна ставка, відсотків річних - 0 %; стандартна процентна ставка, відсотків річних - 47,88 %; тип процентної ставки - фіксована; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 62,0 % річних (з першого дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом.
Окрім того, 28 грудня 2021 року між Акціонерним товариством “Перший український міжнародний банк” та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1002058242901 шляхом власноручного підписання останньою заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
Підписанням цієї заяви ОСОБА_1 беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію Акціонерного товариства “Перший український міжнародний банк” на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті Акціонерного товариства “Перший український міжнародний банк”: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилась з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку).
Споживчий кредит надається на таких умовах: сума – 37 000,00 грн.; строк - 36 місяців; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,99 %; розмір процентної ставки - 0,01 % річних; разова комісія - 0,00 % від суми кредиту + 0,00 гривень.
Аналогічні умови кредитування містяться в паспорті споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), який 28 грудня 2021 року власноручно підписано відповідачкою.
Відповідно до пунктів 2.1.2, 2.2.1 частини 2 розділу І публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції від 01 листопада 2021 року, згідно із умовами цього договору банк, у разі акцепту клієнтом публічної пропозиції на укладення договору, зобов`язується надавати клієнту визначені договором послуги, а клієнт зобов`язується їх оплатити у розмірах і порядку, передбачених договором і тарифами.
Договір вважається укладеним, а умови публічної пропозиції акцептованими клієнтом з моменту оформлення заяви на приєднання до договору за умови подання клієнтом документів і відомостей, необхідних для з`ясування його особи, суті діяльності та фінансового стану, перелік яких визначається відповідно до вимог чинного законодавства України, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами договору.
Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 2001098057701 від 08 серпня 2018 року, 08 серпня 2018 року відповідачці встановлено кредитний ліміт у розмірі 30 000,00 грн. 
Розмір кредитного ліміту неодноразово збільшувався: 04 квітня 2019 року до 34 800,00 грн., 13 серпня 2019 року до 39 800,00 грн., 11 грудня 2019 року до 44 800,00 грн., 11 вересня 2020 року до 46 800,00 гривень, 22 квітня 2021 року до 48 800,00 гривень, 19 травня 2021 року до 50 000,00 грн., 27 лютого 2022 року кредитний ліміт було зменшено до 49 317,00 грн., а 03 березня 2022 року збільшено до 50 000,00 грн.
За розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» за кредитним договором № 2001098057701 від 08 серпня 2018 року станом на 06 жовтня 2024 року (включно) заборгованість ОСОБА_1 становить 90 316,88 грн. та складається з: заборгованості за сумою кредиту у розмірі 49 316,88 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 40 714,19 грн.
З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» за кредитним договором № 1002058242901 від 28 грудня 2021 року встановлено, що заборгованість відповідачки станом на 06 жовтня 2024 року (включно) складає 56 675,96 грн. та складається з: заборгованості по сумі кредиту у розмірі 35 906,60 грн., заборгованості по процентам у сумі 7,95 грн., заборгованості по комісії у розмірі 20 761,41 грн.
На підтвердження факту перерахування відповідачці кредитних коштів до позовної заяви додано платіжну інструкцію № TR.54923389.120306.8810 від 28 грудня 2021 року.
За даними письмової вимоги (повідомлення) АТ «Перший український міжнародний банк» від 07 жовтня 2024 року банк звернувся до позичальниці ОСОБА_1 з вимогою виконати зобов`язання перед банківською установою, а саме, погасити заборгованість у загальному розмірі 146 707,03 грн. протягом тридцяти днів з дати отримання письмової вимоги, яка залишилась без реагування. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Апелянт посилається на те, що на підтвердження позовних вимог та розміру заборгованості відповідача позивачем надано розрахунки заборгованості та виписку з особового рахунку, які є належними та допустимими доказами наявної заборгованості за кредитними договорами. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76,77 ЦПК України).
За правилами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі № 554/4300/16-ц вказано, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
П. 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Поставою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 визначено, що виписка з особового рахунку клієнта є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій.
Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.
Розрахунок і виписка з особового рахунку відповідача є належними та допустимими доказами у справі, оскільки виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів по рахунку відповідача, зокрема баланс станом на дату укладання кредитного договору, всі операції за кредитом, а розрахунок заборгованості відображає суми сплаченого як основного боргу, так і суми сплачених щомісячних процентів.
На підтвердження позовних вимог АТ «ПУМБ» надано заяву № 2001098057701 від 08.08.2018 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.(а.с.36зв.), паспорт споживчого кредиту (а.с.37), розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2001098057701 від 08.08.2018 (а.с. 63зв.-65); заяву № 1002058242901 від 28.12.2021 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 7), паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості за кредитним договором №1002058242901 від 28.12.2021 (а.с. 34зв.), платіжну інструкцію про перерахування кредитних коштів в сумі 37000 грн. на рахунок відповідача, зазначений у заяві (а.с.61) та виписку з особового рахунку ОСОБА_1 (а.с. 12зв.-26). 
З виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами та здійснювала погашення заборгованості.
Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного банком розміру заборгованості відповідачем не надано.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що матеріали справи містять відомості, що підтверджують факт укладення кредитних договорів, надання кредитних коштів, користування цими коштами та наявності заборгованості за договорами. 
Між тим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 нарахованої позивачем заборгованості по комісіям за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором № 1002058242901 від 28 грудня 2021 року в сумі 20761, 41 грн. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками, оскільки у постанові Велика Палата Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 зазначила, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону N 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 31.29 постанови у справі №496/3134/19).
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 03.09.2023 року заборгованість відповідача за цим договором перед банком становить 323953,58 грн., з яких: 249802,08 грн. заборгованість за кредитом; 28,91 грн. заборгованість процентами; 74122,59 грн. заборгованість за комісією.
У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією в сумі 20 761,41 грн. слід відмовити на підставі того, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно. Положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (п. 32.8 Постанови у справі №496/3134/19). 
Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за кредитними договорами.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем розрахунки заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» за кредитним договором № 2001098057701 від 08 серпня 2018 року та кредитним договором № 1002058242901 від 28 грудня 2021 року не можуть вважатись достатніми доказами на підтвердження правильності нарахування заборгованості за відсотками, оскільки не містять відомостей про періоди нарахування відсотків, розмір процентної ставки, залишку основного боргу, з якого здійснювалося нарахування, формули або способу обчислення сум відсотків тощо. 
Суд звертає увагу, що за умовами підписаних власноруч відповідачем заяви №2001098057701 від 08 серпня 2018 року та паспорту споживчого кредиту відсоткова ставка за користування кредитними коштами становить 47,88% річних (реальна ставка складає 57,87%); заяви №1002058242901 від 28 грудня 2021 року та паспорту споживчого кредиту- 0,01% річних.
У наданих позивачем розрахунках заборгованості за кредитним договором №2001098057701 від 08 серпня 2018 року та кредитним договором № 1002058242901 від 28 грудня 2021 року наявна інформація про період, дату нарахування, ставку та суму нарахованих відсотків, а також відомості щодо погашення відповідачем заборгованості по процентам.
З виписки по рахункам вбачається, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та здійснювала погашення заборгованості, зокрема за відсотками.
Колегія суддів зазначає, що строк кредиту та розмір відсотків за користування кредитними коштами за кредитними договорами є узгодженими. У матеріалах справи наявні докази заборгованості ОСОБА_1 по відсоткам за договорами: у сумі 7,95 грн. за кредитним договором № 1002058242901 від 28 грудня 2021 року та 40714,19 грн. за кредитним договором №2001098057701 від 08 серпня 2018 року.
Таким чином, доведеною позивачем є заборгованість за кредитним договором № 1002058242901 від 28 грудня 2021 року в розмірі – 35914,55 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 35906,60 грн. і заборгованості за відсотками у розмірі 7,95грн.; з вирахуванням сплаченої відповідачем комісії у сумі 1 106,30 грн. загальна заборгованість за цим договором складає 34810,95. Та за кредитним договором №2001098057701 від 08 серпня 2018 року в розмірі – 90031,07 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 49316,88 грн. і заборгованості за відсотками у розмірі 40714,19 грн.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ "ПУМБ" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками по кредитним договорам. Відповідно, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову АТ "ПУМБ" у цій частині.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України).
Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За правилами ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача АТ «ПУМБ» підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 2059,04 грн. (85 %) за подання позовної заяви. За подачу апеляційної скарги АТ «ПУМБ» сплачено 1240,36 грн., з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги (на 66,23 %) з відповідача на користь позивача АТ «ПУМБ» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 821,49 грн., а всього судового збору на суму 2880,53 грн.
Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.
Рішення Основ`янського районного суду м.Харкова від 01 грудня 2025 року змінити в частині суми стягнення. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 124842,02грн.
Перерозподілити судові витрати.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір у розмірі 2880,53 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.П. Пилипчук

Судді: Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина