ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" квітня 2026 р. Справа№ 925/1339/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сотнікова С.В.
суддів: Пантелієнка В.О. 
Отрюха Б.В. 

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,
представника ОСОБА_1 адвоката Ніколаєва Г.О.,
представника ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" адвоката Грищенка О.М.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду Черкаської області 
від 28.10.2025 (повний текст складено 18.11.2025, суддя Боровик С.С.)
за заявою ліквідатора банкрута про покладення солідарної відповідальності (притягнення до солідарної відповідальності) на органи управління боржника
у справі № 925/1339/24
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс",
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Черкаська продовольча компанія"
про банкрутство,
ВСТАНОВИВ: 
На розгляді Господарського суду Черкаської області перебуває справа № 925/1339/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Черкаська продовольча компанія", провадження в якій відкрите за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" відповідно до ухвали від 10.12.2024. 
Ухвалою попереднього засідання Господарського суду Черкаської області від 11.08.2022 затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 546642,54 грн.
Постановою Господарського суду Черкаської області від 15.04.2025 боржника визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Кочин Наталію Василівну.
У червні 2025 року ліквідатор подав заяву про покладення на органи управління солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника в сумі 6723376,63 грн. 
Заява мотивована тим, що відповідно до Звіту про проведення аналізу фінансово-господарської діяльності підприємства, станом на 31.12.2019 боржник перебував у стані надкритичної неплатоспроможності.
Фінансовий стан боржника характеризується неплатоспроможністю протягом більше трьох років до відкриття провадження у справі про банкрутство, в результаті аналізу виявлено ознаки приховування стійкої фінансової неспроможності боржника, які полягають в неподанні власником і керівником ОСОБА_1 та особою, яка від імені боржника компетентна вчиняти юридично значимі дії та вчинки, із відповідними правовими наслідками - ОСОБА_2 , протягом строку, встановленого ч. 6 ст. 34 КУзПБ, заяви до господарського суду про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Як повідомляє ліквідатор, директор та учасник фактично не здійснює керівництво боржником, кореспонденцію не отримує, контактів з арбітражним керуючим уникає. Така бездіяльність керівника боржника унеможливлює виконання арбітражним керуючим своїх обов`язків, зокрема проведення інвентаризації майна та аналізу фінансово-господарської діяльності боржника, його інвестиційного становища на ринках. В результаті виїзду за місцезнаходженням, керівні органи боржника відсутні. Така бездіяльність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є недобросовісною та не сумлінною, а також протиправною, винною, спричиняє майнові втрати кредиторів. Протягом січня 2020 року органи управління боржника були зобов`язані звернутись в господарський суд із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Втім, провадження у справі відкрито за заявою кредитора у 2024 році, тобто органи управління боржника допустили порушення вимог ч. 6 ст. 34 КУзПБ та мають бути притягнені до солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 17.04.2025 задоволено заяву ліквідатора банкрута про покладення солідарної відповідальності (притягнення до солідарної відповідальності) на органи управління боржника та покладено на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів у справі №925/1339/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Черкаська продовольча компанія". Присуджено до стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Черкаська продовольча компанія" 6 723 376,63 грн в якості солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів банкрута.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, 26 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та прийняти апеляційну скаргу до свого провадження; витребувати у Господарського суду Черкаської області матеріали судової справи щодо покладення солідарної відповідальності на органи управління боржника 925/1339/24, а також матеріали судових справ у межах справи про банкрутство боржника №№ 925/1339/24 (925/1176/25), 925/1339/24 (925/1169/25), 925/1339/24 (925/1174/25), 925/1339/24 (925/1175/25), 925/1339/24 (925/1178/25), 925/1339/24 (925/1173/25), 925/1339/24 (925/1177/25), 925/1339/24 (925/1170/25), 925/1339/24 (925/1172/25), 925/1339/24 (925/1171/25), 925/1339/24 (925/1168/25); зупинити дію ухвали Господарського суду Черкаської області від 28.10.2025; скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 28.10.2025 та відмовити у задоволенні заяви ліквідатора повністю; витрати судового збору покласти на позивача; апеляційну скаргу розглянути без участі представника скаржника.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та відповідно помилково та передчасно визнав надані заявником докази достатніми для задоволення заяви ліквідатора про покладення солідарної відповідальності на органи управління боржника. Так, суд залишив поза увагою, що після звернення із даною заявою, ліквідатор подав позовні заяви про стягнення заборгованості із дебіторів боржника на загальну суму 11 060 634,25 грн, що перевищує визнанні ухвалою попереднього засідання у справі про банкрутство грошові вимоги кредиторів в загальному розмірі 6 723 376,63 грн.
За доводами скаржника, деліктна природа солідарної відповідальності в розумінні ч. 6 ст. 34 КУзПБ зумовлює необхідність визначення розміру такої відповідальності, виходячи з обсягу майнової шкоди, заподіяної кредиторам неправомірною бездіяльністю керівника (органів управління) боржника, яка полягає в незадоволенні вимог кредиторів.
Судом першої інстанції, не було враховано в оскаржуваній ухвалі від 28.10.2025 висновки, щодо застосування норми права (ст. 34 КУзПБ), що викладені в постановах Верховного Суду та в порушення цього задоволено заяву ліквідатора боржника передчасно на повну суму заявлених та визнаних судом вимог кредиторів (на суму 6 723 376,63грн) не враховуючи те, що у межах справи про банкротство ліквідатором боржника ТОВ "Торговий дім "Черкаська продовольча компанія" арбітражним керуючим Кочин Н.В. подані позови про стягнення активів боржника на загальну суму 11 060 634,25 грн. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2026 відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 17.03.2026; зупинено дію ухвали Господарського суду Черкаської області від 28.10.2025 у справі № 925/1339/24 до закінчення апеляційного розгляду справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" подало відзив, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 28 жовтня 2025 року у справі №925/1339/24 залишити без задоволення; ухвалу Господарського суду Черкаської області від 28 жовтня 2025 року у справі №925/1339/24 залишити без змін.
Ліквідатор подав додаткові пояснення, у яких просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 28 жовтня 2025 року в частині притягнення до солідарної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без змін, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 28 жовтня 2025 року в частині притягнення до солідарної відповідальності ОСОБА_2 залишити без змін.
За твердженням ліквідатора, відкриття провадження у справах про стягнення дебіторської заборгованості не є підтвердженням її дійсності. Це зумовлено тим, що відповідачі, отримавши попередні вимоги та запити, не надали жодних документів, що спершу унеможливлювало подання позовів до суду. Натомість уже після відкриття провадження відповідачі надали документи, що спростовують наявність дебіторської заборгованості.
В судовому засіданні 17.03.2026 оголошено перерву до 14.04.2026.
В судовому засіданні 14.04.2026 суд проголосив скорочену постанову (вступну та резолютивну частини). 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, пояснення учасників справи, дослідивши наявні матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Провадження у справах про банкрутство (неплатоспроможність) регулюється Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України. 
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.12.2024 відкрито провадження у справі № 925/367/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Черкаська продовольча компанія" за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс".
Ухвалою попереднього засідання від 11.03.2025 затверджено реєстр вимог кредиторів, згідно якого визнано грошові вимоги кредиторів:
- ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" на загальну суму 2 241467,82 грн, з яких: 29068,80 грн до I черги задоволення (судовий збір); 2212399,02 грн до IV черги задоволення (основний борг, 3% річних та інфляційні втрати); 
- ОСОБА_3 на загальну суму 4455440,46 грн, з яких: 798864,98 грн до IV черги задоволення (основний борг, інші нарахування); 3656576,23 грн до VI черги задоволення (штрафні санкції);
- Головного управління ДПС у Черкаській області на суму загальну суму 26468,35 грн, з яких: 6056 грн до I черги задоволення (судовий збір); 20 412,35 грн до VI черги задоволення (штрафні санкції).
Загальна сума грошових вимог, заявлених до боржника та визнаних судом, становить 6723376,63 грн.
Постановою Господарського суду Черкаської області від 15.04.2025 боржника визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Кочин Наталію Василівну.
У червні 2025 року ліквідатор подав до господарського суду заяву про покладення на органи управління солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника в сумі 6723376,63 грн. 
У заяві ліквідатор повідомив, що керівником ОСОБА_1. та особою, яка від імені боржника компетентна вчиняти юридично значимі дії та вчинки, із відповідними правовими наслідками - ОСОБА_2 , протягом строку, встановленого ч. 6 ст. 34 КУзПБ, не було подано до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за умов виникнення стійкої неплатоспроможності станом на 31.12.2019.
Такі висновки зроблені ліквідатором на підставі аналізу фінансово-господарського стану, господарської та інвестиційної діяльності, становища на товарних ринках боржника від 14.04.2025, складний розпорядником майна боржника арбітражним керуючим Кочин Н.В. 
З вказаного аналізу за 2017-2024 рр. вбачається, що розпорядник майна боржника за відсутності первинної документації, використав дані банківських виписок, інформацію щодо рухомого майна та дані державних реєстрів щодо нерухомого майна.
Із аналізу банківських виписок розпорядник майна встановив провадження боржником господарської діяльності протягом липня 2017 року - липня 2018 року.
У Аналізі зроблені висновки про перебування боржника у стані критичної неплатоспроможності станом на 31.12.2019.
Такий аналіз став підставою для ухвалення Господарським судом Черкаської області постанови від 15.04.2025 про визнання боржника банкрутом.
Частиною 6 статті 34 КУзПБ передбачено, що боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності), та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Якщо органи управління боржника допустили порушення цих вимог, вони несуть солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення органами управління боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначених осіб.
Для покладення солідарної відповідальності на керівника боржника необхідним є доведення заявником та встановлення судом сукупності таких умов - юридичних фактів:
- порушення визначеного абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ місячного строку на звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство;
- наявності у боржника протягом цього строку та/або більше ознак загрози неплатоспроможності.
Загроза неплатоспроможності, відповідно до КУзПБ, настає у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.
Отже, умовами/складовими для встановлення щодо боржника такого складного за своїм змістом юридичного факту як загроза неплатоспроможності боржника є одночасна (зокрема, протягом місячного періоду, визначеного частиною шостою статті 34 КУзПБ) наявність таких юридичних фактів:
1) існування у боржника щонайменше перед двома кредиторами зобов`язань, строк виконання яких настав та визначається за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо);
2) розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір зобов`язань перед усіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), тобто такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав, тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх активів боржника очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед усіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку.
Як було встановлено вище, боржник має невиконані зобов`язання перед трьома кредиторами на загальну суму 6723376,63 грн. І така сума визначена ліквідатором для покладення на осіб, які винні у порушенні частини шостої статті 34 КУзПБ.
Колегія суддів зазначає, що ліквідатор не здійснив аналіз заборгованість перед конкурсними кредиторами, не визначив конкретні дати її виникнення. Суд першої інстанції відповідно також не встановив таких обставин, що унеможливлює дійти до беззаперечного висновку про виникнення загрози неплатоспроможності та встановити дату виникнення обов`язку у боржника подати в господарський суд заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство згідно з абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ.
Як вбачається з заяви ліквідатора, суб`єктами вказаного порушення є директор боржника ОСОБА_1., який є також одноосібний учасник товариства, а також представник ОСОБА_2 , що підтверджується відомостями з державного реєстру.
Відповідно до ч. 6 ст. 34 КУзПБ боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі виникнення неплатоспроможності, зокрема якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами або якщо розмір грошових зобов`язань боржника, строк виконання яких настав, перевищує вартість активів боржника, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Якщо органи управління боржника допустили порушення цих вимог, вони несуть солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення органами управління боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначених осіб.
Деліктна природа солідарної відповідальності в розумінні ч. 6 ст. 34 КУзПБ зумовлює необхідність визначення розміру такої відповідальності, виходячи з обсягу майнової шкоди, заподіяної кредиторам неправомірною бездіяльністю керівника (органів управління) боржника, яка полягає в незадоволенні вимог кредиторів. 
Отже, з наведеного слід дійти висновку, що неправильним є визначення солідарної відповідальності у загальному розмірі всіх грошових вимог кредиторів до боржника (відповідно до відомостей реєстру вимог кредиторів тощо) без урахування того, яка частина з них може бути погашена в процесі банкрутства, зокрема, за рахунок реалізації майна боржника, включеного до ліквідаційної маси, з урахуванням також того майна (активів), повернення якого до складу ліквідаційної маси боржника здійснюється за наслідками вирішення спорів про недійсність правочинів з відчуження відповідного майна (майнових прав, інших активів) боржника, адже керівник (член органу управління) боржника має нести відповідальність саме за незадоволення вимог кредиторів. 
Достатність майна боржника, що включається до складу ліквідаційної маси і спрямовується на задоволення вимог кредиторів боржника, виключає застосування солідарної відповідальності у справі про банкрутство (з урахуванням її деліктної природи в розумінні вказаної норми), оскільки в такому випадку відсутні негативні наслідки, завдані кредиторам боржника внаслідок неправомірної бездіяльності його керівника (органу управління). 
Водночас у разі недостатності майна/активів боржника для погашення всієї сукупності грошових вимог кредиторів, розмір солідарної відповідальності керівника (органу управління) боржника в разі допущення ним відповідного порушення належить визначати, виходячи з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою, яка саме й становитиме розмір непогашених вимог кредиторів, тобто розмір заподіяної ним шкоди. 
Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 07.10.2025 у справі № 902/1302/22. 
У вказаних вище висновках Верховний Суд виходив з того, що визначення суми збитків кредиторів можливо лише після завершення реалізації об`єктів, включених до ліквідаційної маси банкрута, та розрахунків з кредиторами на підставі проведення такої реалізації у ліквідаційній процедурі, тому звернення із заявою про покладення солідарної відповідальності на винних осіб та задоволення такої заяви судом до встановлення факту недостатності майна боржника за результатами погашення грошових вимог кредиторів є передчасним.
Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постанові від 19.06.2024 у справі № 906/1155/20 (906/1113/21) у вирішенні спору щодо притягнення відповідних осіб до субсидіарної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 61 КУзПБ). Такий висновок підлягає також врахуванню mutatis mutandis у вирішенні питання щодо розміру солідарної відповідальності осіб, які порушили вимоги ч. 6 ст. 34 КУзПБ, враховуючи висновки, викладені в постанові Верховного Суду в постанові від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21, щодо подібності відповідних правовідносин з огляду на їх деліктну природу; необхідності телеологічного тлумачення вказаної норми КУзПБ, зважаючи на цілі законодавчого регулювання та його загальну спрямованість (дух закону); необхідності стягнення коштів із члена органу управління боржника на підставі ч. 6 ст. 34 КУзПБ саме на користь боржника з подальшим зарахуванням цих коштів до ліквідаційної маси та спрямуванням їх на задоволення вимог кредиторів. 
Отже, грошові суми солідарної відповідальності фактично є сумою збитків, завданих боржнику його керівником (членом органу управління) через неподання (несвоєчасне подання) заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, попри загрозу неплатоспроможності боржника (в попередній редакції ч. 6 ст. 34 КУзПБ); і розмір такої відповідальності має визначатися як різниця між розміром вимог кредиторів та розміром виявлених у боржника в процедурі ліквідації майнових активів, виходячи із сум, отриманих від їх реалізації.
Недотримання цього правила визначення розміру солідарної відповідальності, а саме заявлення вимоги про покладення солідарної відповідальності є передчасно, зокрема до завершення реалізації всіх виявлених активів боржника, що підлягають включенню до ліквідаційної маси та погашення за рахунок отриманих сум вимог кредиторів у справі про банкрутство, виключає оцінку судом факту наявності відповідного правопорушення та його елементів, та є підставою для відмови у задоволенні відповідної вимоги. 
У зв`язку з викладеним Верховний Суд дійшов висновку про неправильне (необґрунтоване) визначення заявником у цій справі розміру солідарної відповідальності виходячи з суми вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, адже застосування такого підходу призвело б до очевидно несправедливих результатів, коли на особу (осіб), що порушила(ли) вимоги ч. 6 ст. 34 КУзПБ, могла бути покладена відповідальність у розмірі більшому, ніж шкода, заподіяна кредиторам внаслідок такого порушення, або навіть і за відсутності такої шкоди.
Як посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, після звернення із даною заявою, ліквідатор подав в господарський суд для розгляду в межах справи про банкрутство позовні заяви про стягнення заборгованості із дебіторів боржника на загальну суму 11 060 634,25 грн (№№ 925/1339/24 (925/1176/25), 925/1339/24 (925/1169/25), 925/1339/24 (925/1174/25), 925/1339/24 (925/1175/25), 925/1339/24 (925/1178/25), 925/1339/24 (925/1173/25), 925/1339/24 (925/1177/25), 925/1339/24 (925/1170/25), 925/1339/24 (925/1172/25), 925/1339/24 (925/1171/25), 925/1339/24 (925/1168/25)), що значно перевищує визнанні ухвалою попереднього засідання у справі про банкрутство грошові вимоги кредиторів в загальному розмірі 6 723 376,63 грн.
На переконання колегії суддів, такі доводи скаржника заслуговують на увагу, позаяк дають підставу для висновку про неправильне визначення ліквідатором розміру збитків кредиторів, які мають відшкодувати особи, винні у порушенні ч. 6 ст. 34 КУзПБ, тобто понести солідарну відповідальність за зобов`язаннями боржника. При цьому, слід також врахувати, що до заяви ліквідатор не подав будь-які докази в підтвердження вжиття заходів із розшуку майнових активів боржника, які підлягають включенню до ліквідаційної маси, інших дій, які б спонукали керівника боржника передати первинну документацію ліквідатору з метою здійснення реального майнового стану боржника.
Таким чином, покладаючи солідарну відповідальність за зобов`язаннями боржника на осіб, які порушили ч. 6 ст. 34 КУзПБ, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та не встановив обставини, які свідчать як про розмір завданих збитків кредиторам, вчиненним порушенням, так і момент виникнення неплатоспроможності, позаяк ліквідатором такі обставини не доведені. 
За вказаних обставин, колегія суддів вважає передчасним звернення ліквідатора із вимогами про притягнення винних осіб до солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів, позаяк відсутні будь-які докази неможливості та безрезультатності вжитих ліквідатором заходів з наповнення ліквідаційної маси, та які б свідчили про завдану шкоду кредиторам в розмірі саме непогашених вимог кредиторів, а також моменту виникнення неплатоспроможності.
Підставами згідно з частиною 1 статті 277 ГПК України для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.
За встановлених вище обставин, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала суду першої інстанції - скасуванню, як така, що прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, а в задоволенні заяви ліквідатора про покладення солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника належить відмовити.
Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, ст. 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 28.10.2025у справі № 925/1339/24 скасувати.
3. Ухвалити нове рішення.
4. Відмовити у задоволенні заяви ліквідатора боржника арбітражного керуючого Кочин Наталії Василівни про покладення солідарної відповідальності (притягнення до солідарної відповідальності) на органи управління боржника.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Черкаська продовольча компанія" на користь ОСОБА_1 2662,40 грн витрат по сплаті судового збору. 
6. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Черкаської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена та підписана 12.05.2026. 

Головуючий суддя С.В. Сотніков 

Судді В.О. Пантелієнко

Б.В. Отрюх