ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1914/26
06 липня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з позовом, з урахуванням нової редакції позовної заяви, до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), у якому просить:
визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.11.2025 №1799 “Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період” в частині призову на військову службу під час проведення мобілізації та направлення для проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_3 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.11.2025 №318 в частині зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 з дня набрання рішенням суду законної сили як незаконно мобілізованого.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 . 14.11.2025 позивач, рухаючись власним автомобілем автодорогою Дубно-Тернопіль разом із дружиною та двома неповнолітніми дітьми, був зупинений на блокпосту НП «Шепетин» Кременецького району представниками відповідних служб, в тому числі посадовими особами ТЦК та СП. Під час перевірки військо-облікових документів йому було повідомлено про відсутність у реєстрі відомостей щодо проходження військово-лікарської комісії, незважаючи на те, що його військово-облікові дані були уточнені завчасно та у встановленому законом порядку.
Під приводом необхідності вручення повістки за місцем проживання для проходження ВЛК посадові особи ТЦК та СП ввели ОСОБА_1 в оману та запропонували проїхати власним транспортним засобом у супроводі представників ТЦК до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак після прибуття до вказаної установи з`ясувалося, що вручення повістки за місцем реєстрації не планувалося, а йому фактично було нав`язано негайне проходження військово- лікарської комісії (далі ВЛК) на місці. При цьому посадовими особами було повністю проігноровано його правовий статус офіцера запасу, обставини прямування для оформлення опіки над матір`ю - особою з інвалідністю І групи (пожиттєво), а також його гарантоване законом право на оформлення відстрочки, реалізація якого була фактично заблокована.
На момент зазначених подій ОСОБА_1 мав чинний військово-обліковий документ, сформований у державній інформаційній системі «Резерв+» Міністерства оборони України, з якого вбачалося, що він перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний, має військове звання старшого лейтенанта, відповідну військово-облікову спеціальність, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 , його облікові дані були уточнені 03.07.2024.
Представник позивача вважає, що на момент зупинки на блокпосту він перебував на належному військовому обліку, не ухилявся від виконання обов`язків військового обліку та не мав статусу особи, що вчинила порушення правил військового обліку та щодо якої могли бути застосовані будь-які примусові заходи доставления до ТЦК та СП.
ОСОБА_1 не вчиняв порушень правил військового обліку, йому за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 , не надходили повістки для уточнення військово-облікових даних чи проходження військово-лікарської комісії.
ОСОБА_1 не відмовлявся від перевірки документів, не ухилявся від обліку та погодився на поїздку виключно внаслідок обману щодо її справжньої мети, тоді як посадові особи ТЦК вийшли за межі наданих їм повноважень та фактично обмежили його свободу пересування без будь-якого законного рішення.
При проходженні ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_8 відповідальними працівниками не було проведено повноцінну діагностику здоров`я, було проігноровано наявність захворювань та медичних висновків з лікарень та допущені процедурні порушення.
Після такого формального проходження ВЛК, ОСОБА_1 написав заяву про надання йому відстрочки, оскільки має матір, що є особою з інвалідністю та був відпущений 15.11.2025 з приміщення ТЦК та СП, після чого повернувся додому в м. Київ. 18.11.2025 позивач подав заяву про незгоду з результатами ВЛК з метою його подальшого направлення на повторний огляд, яка залишена без розгляду, чим було порушено вимоги Закону України «Про звернення громадян»; а 20.11.2025 повторно звернувся через ЦНАП задля отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки заява, яка була подана до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розглянута не була.
В грудні 2025 року, ОСОБА_1 дізнався, що він не може отримати відстрочку від призову, оскільки його статус змінився та щодо нього наявне кримінальне провадження щодо нібито самовільного залишення місця служби. У відповіді від 16.01.2026 на адвокатський запит було повідомлено, що на підставі повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_9 від 25.11.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відповідні відомості та Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №62025140140000746 від 13.12.2025 за фактом самовільного нез`явлення військовослужбовцем вчасно без поважних причин на службу, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.
Представник позивача зазначає, що має місце очевидна протиправна діяльність посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , які незважаючи на наявність заяви про надання відстрочки та заяви про направлення на повторне проходження ВЛК здійснили мобілізаційні дії стосовно ОСОБА_1 . Незважаючи на закінчення проходження ВЛК 15.11.2025, позивач був призваний на військову службу і зарахований до списків особового складу вже з 14.11.2025, тобто до моменту фактичного закінчення проходження військово-лікарської комісії. 
Наведені дії відповідача вважає обґрунтовують наявність підстав для скасування оскаржуваних наказів та звільнення позивача з військової служби.
Ухвалою суду від 27.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
У строк, встановлений судом, відповідач подав відзив. Представник ТЦК позов не визнав та зазначив, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснювались дії відповідно до вимог Конституції України, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII), Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560). Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни є обов`язком громадян України. Позивач як військовозобов`язаний та офіцер запасу підлягав призову під час мобілізації.
Вважає твердження позивача про «введення в оману» та «примусове доставлення» до ТЦК безпідставними та не підтвердженими належними доказами. Позивач добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заперечував проти проходження військово-лікарської комісії та не заявляв про протиправність дій посадових осіб у момент їх вчинення. Позивач був направлений на проходження військово-лікарської комісії у зв`язку з відсутністю актуального висновку про придатність до військової служби. Військово-лікарська комісія діяла відповідно до наказу Міністерства оборони України №402. Будь-які твердження про «формальність» або «заздалегідь визначений результат» є оціночними судженнями та не підтверджені доказами. Рішення ВЛК є чинним та не скасованим у встановленому законом порядку.
Ще представник відповідача зазначила, що позивач дійсно звертався із заявою про надання відстрочки. Разом з тим, відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» право на відстрочку мають особи, які здійснюють догляд за: особами з інвалідністю І чи ІІ групи, або особами, визнаними судом недієздатними. Позивач посилається на наявність матері з інвалідністю, однак не доведено відсутність інших осіб, які можуть здійснювати догляд, не доведено факт постійного догляду у розумінні закону. На момент прийняття рішення у ТЦК були відсутні належні та достатні підстави для надання відстрочки. Посилання позивача на пункт 60 Порядку №560 є безпідставним, оскільки подані документи не підтверджували безумовного права на відстрочку, сам факт подання заяви не є автоматичною підставою для звільнення від мобілізації. У період дії воєнного стану рішення щодо призову приймаються з урахуванням потреб оборони держави. Оскаржувані накази від 14.11.2025 №1799 та №318 були видані у межах повноважень та відповідно до чинного законодавства. Позивач після проходження ВЛК був визнаний придатним до військової служби, що є достатньою підставою для його призову. Доводи про «передчасність» призову є необґрунтованими, оскільки законодавством не заборонено прийняття відповідних рішень у межах одного дня.
Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.
У відповіді на відзив представник позивача вказує, що відзив підписаний особою, повноваження якої належним чином не підтверджені відповідно до вимог процесуального законодавства та положень Цивільного кодексу України щодо передоручення. Крім того, навіть у разі врахування такого відзиву судом, його зміст не містить належного правового та доказового спростування доводів адміністративного позову, ґрунтується переважно на загальних посиланнях на норми законодавства та оціночних твердженнях відповідача, без надання належних і допустимих доказів правомірності оскаржуваних дій та рішень. Фактично відзив не спростовує викладених у позовній заяві обставин, а навпаки підтверджує істотні порушення процедури мобілізації, зокрема недотримання послідовності адміністративних процедур, неналежний розгляд заяви про відстрочку та прийняття рішення про призов позивача до завершення проходження військово-лікарської комісії.
Зауважує, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що станом на момент видання наказу №1799 від 14.11.2025 вже існував належним чином оформлений та завершений висновок військово-лікарської комісії про придатність позивача до військової служби. Навпаки, наявні у матеріалах справи документи підтверджують, що довідка ВЛК №2025-1115-1636-0333 7 була оформлена лише 15.11.2025, тобто вже після видання наказу про призов. Зі змісту зазначеної довідки вбачається наявність у позивача низки захворювань, зокрема жовчнокам`яної хвороби, геморою, доброякісного новоутворення щитоподібної залози, хронічного панкреатиту, стеатогепатозу, остеохондрозу, спондилоартрозу, S-подібного сколіозу, килиноподібної деформації хребців та інших патологій, однак, незважаючи на це, ВЛК формально дійшла висновку про придатність позивача до військової служби. Наведені обставини свідчать про те, що у даному випадку проходження військово-лікарської комісії не мало характеру реальної попередньої процедури оцінки стану здоров`я позивача та його придатності до військової служби, а фактично було використане відповідачем як формальне підтвердження вже прийнятого рішення про мобілізацію.
Відповідачем не надано жодного належного доказу того, що до моменту видання наказу про призов було належним чином розглянуто заяву позивача про надання відстрочки. Відповідно до пункту 60 Порядку №560 комісія зобов`язана розглянути подану заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, а за результатами такого розгляду ухвалити відповідне рішення, яке оформлюється протоколом. До моменту прийняття рішення про призов відповідач був зобов`язаний не лише забезпечити проходження позивачем військово-лікарської комісії, а й належним чином розглянути подану ним заяву про відстрочку та прийняти мотивоване рішення щодо результатів такого розгляду. Проте жодного належного доказу виконання зазначених вимог відповідачем суду не надано.
Представник позивача вказує, що посилання відповідача на воєнний стан та потреби оборони держави не можуть виправдовувати: недотримання встановленої законом процедури мобілізації; проведення мобілізації до завершення проходження військово-лікарської комісії; ігнорування процедури розгляду заяви про надання відстрочки; неприйняття мотивованого рішення за результатами розгляду такої заяви; порушення процесуальних гарантій особи під час здійснення мобілізаційних заходів.
У запереченні на відповідь представник ІНФОРМАЦІЯ_3 вважає доводи позивача про відсутність належних повноважень представника суб`єкта владних повноважень помилковими, бо вони підтверджуються належним чином оформленою довіреністю, яка підтверджує повноваження ОСОБА_2 на представництво інтересів ІНФОРМАЦІЯ_3 у судах. Посилання позивача на частину другу статті 245 Цивільного кодексу України є безпідставним, оскільки правовідносини щодо представництва інтересів суб`єкта владних повноважень у суді регулюються спеціальними нормами процесуального законодавства, а не виключно положеннями цивільного законодавства про нотаріальне посвідчення довіреностей.
Щодо суті пояснень, то наполягає на тому, що процедура призову позивача під час мобілізації здійснювалася відповідно до вимог Закону № 3543-XII та Порядку №560. Позивач був направлений для проходження військово-лікарської комісії, пройшов відповідний медичний огляд та був визнаний придатним до військової служби. Посилання позивача на те, що наказ про призов датований тим самим днем, що і направлення на ВЛК, саме по собі не свідчить про незаконність дій відповідача. Нормами чинного законодавства не встановлено заборони щодо здійснення відповідних адміністративних процедур в межах одного календарного дня. Позивачем не надано належних доказів наявності безумовних підстав для отримання відстрочки від призову та не доведено, що ним були подані всі документи, передбачені законодавством для підтвердження права на відстрочку. Позивач не надав жодного належного доказу того, що медичний огляд не проводився або що висновки лікарів є неправдивими чи необґрунтованими. Незгода позивача із висновком ВЛК не свідчить про незаконність самої процедури проходження медичного огляду.

Щодо зауважень представника позивача про неналежне підтвердження представником ІНФОРМАЦІЯ_3 своїх повноважень, то судом встановлено, що до відзиву на позовну заяву представник відповідача Семенюк Аліна Анатоліївна долучила довіреність від 11.04.2025, сформовану в системі «Електронний суд», якою керівник ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_3 уповноважує Семенюк Аліну Анатоліївну представляти інтереси ІНФОРМАЦІЯ_3 в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, а також пред`являти виконавчі документи, видані у формі електронного документа, на примусове виконання до органів державної виконавчої служби (приватних виконавців). Довіреність видана без права передоручення іншим особам. Довіреність дійсна до моменту її скасування (а.с.139), а також копію наказу про від 12.09.2024 №256 про те, що ОСОБА_3 з 12.09.2024 прибув і приступив до виконання обов`язків за посадою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_11 » від 06.09.2024 №19Р (а.с.141).
Відповідно до частини сьомої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення).
Пунктом 30 підрозділу 2 розділу ІІІ Положення передбачено, що користувач ЄСІТС може уповноважити іншого користувача на вчинення дій із використанням Електронного суду в інтересах довірителя, надавши засобами відповідної підсистеми ЄСІТС такому повіреному довіреність в електронній формі відповідно до вимог процесуального законодавства.
Згідно з пунктом 31 підрозділу 2 розділу ІІІ Положення надання довіреності в електронній формі здійснюється засобами Електронного кабінету шляхом створення електронного документа встановленої форми, в якому визначається обсяг повноважень повіреного.
Відповідно до пункту 32 підрозділу 2 розділу ІІІ Положення довіреність в електронній формі, підписана кваліфікованим електронним підписом довірителя, надає можливість повіреному виконувати визначений довірителем перелік дій засобами Електронного суду. Повірений, якому довірителем видана довіреність в електронній формі із правом передоручення, може надати таку довіреність іншому користувачу на вчинення дій в інтересах довірителя (передоручення).
Згідно з пунктом 34 підрозділу 2 розділу ІІІ Положення довіреність в електронній формі, що підтверджує повноваження представника, та електронні документи, на підставі яких відбувалось передоручення прав первинного довірителя (за їх наявності), автоматично додаються до документів, відправлених представником засобами Електронного суду.
Відповідно до пункту 32 підрозділу 2 розділу ІІІ Положення довіреність в електронній формі дійсна до моменту її скасування довірителем або протягом строку, на який вона видана. При втраті чинності довіреності в електронній формі автоматично скасовуються також усі її похідні довіреності, що видані в порядку передоручення.
Верховний Суд уже досліджував питання форми і змісту довіреності у разі звернення до суду в електронній формі та у постанові від 30.03.2023 у справі № 580/140/23 дійшов наступних висновків:
«Особливості подання до суду довіреності для цілей підтвердження повноважень представника у разі звернення до суду в електронній формі встановлені у частині сьомій статті 59 КАС України та підрозділі 2 розділу ІІІ Положення, зі змісту яких випливає, що учасник справи може уповноважити представника на подання документів від свого імені шляхом формування, підписання та направлення до підсистеми «Електронний суд» електронного доручення за формою, установленою адміністратором системи, примірник якого додається підсистемою до кожного відправленого (підписаного) представником документу автоматично.
Довіреність, видана із дотриманням зазначених правил, як електронний документ, не вимагає будь-якого засвідчення і є належним документом, що підтверджує повноваження представника у суді». Подібні висновки щодо застосування частини сьомої статті 59 КАС України були викладені у постановах Верховного Суду від 10.02.2022 у справі №560/11791/21, від 28.04.2022 у справі №683/1199/21, від 04.08.2022 у справі №300/8766/21. 
З огляду на викладене суд вважає повноваження представника відповідача належним чином підтвердженими.

Суд, перевіривши доводи учасників, викладені у заявах по суті справи, письмовими доказами, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , номер в Реєстрі «Оберіг» 050120231320634500274, станом 03.07.2024 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с.129).
Відповідно до відомостей електронного військово-облікового документа позивача, сформованого з застосунку «Резерв+» станом на 03.07.2024, позивач уточнив дані 03.07.2024, має звання старший лейтенант, у рядку постанова ВЛК, дата ВЛК проставлені прочерки (а.с.129), тобто такі не проходив.
Матеріали справи містять направлення голові ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_8 від 14.11.2025 №5515745 про направлення ОСОБА_1 для визначення придатності до військової служби з датою початку медичного огляду 14.11.2025 (а.с.142).
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-1115-1636-0333-7 від 15.11.2025 щодо старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 проведено медичний огляд Шумською територіальною позаштатною постійно діючою ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_8 15.11.2025 (а.с.142 зворот). 
Діагноз та постанова ВЛК: жовчнокам`яна хвороба, інші ураження порожнини та синусів носа, геморой та перианальний венозний тромбоз, доброякісне новоутворенняінших та неуточнених ендокринний залоз, інші хвороби підшлункової залози; та інші; на підставі статті 43в, 10в, 54в, 35б, 64в графи ІІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ – придатний до військової служби.
Згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.11.2025 №1799 призвано старшого лейтенанта ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.143).
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_13 від 14.11.2025 №318 старшого лейтенанта ОСОБА_1 14.11.2025 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 і призначено на посаду начальника відділення цивільно-військового співробітництва ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.84).
Позивач, не погодившись з рішенням щодо його призову на військову службу під час мобілізації в особливий період та зарахування до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернувся через представника з цим позовом до суду.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану”, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до теперішнього часу.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 “Про загальну мобілізацію” постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України “Про військову службу і військовий обов`язок” від 25.03.1992 № 2232-XII (далі – Закон № 2232-XII).
Згідно з частинами першою, третьої статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За змістом частини дев`ятою статті 1 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до частини десятої статті 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, серед іншого, уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
За приписами частини першої статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”. На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” від 21.10.1993 № 3543-XII (тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 цього Закону мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Абзацом другим частини першої статті 22 Закону №3543-XII визначено, що громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк (частина третя статті 22 Закону №3543-ХІІ).
Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону №3543-XII (з урахування змін, внесених Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку” №3633-ІХ від 11.04.2024, чинних з 18.05.2024) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:
перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;
смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Абзацами 4 та 5 підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX від 11.04.2024 (чинного з 18.05.2024), установлено, що під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року № 2105-IX, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
За змістом вказаних норм, громадяни України, які перебувають на території України, знаходяться на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно), а саме: шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання; шляхом прибуття самостійно до центру надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
Також зазначені вище норми законодавства свідчать про те, що військовозобов`язані мають обов`язок за викликом (повісткою) районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки прибути за місцем виклику з метою, зокрема, уточнення своїх персональних даних, а у разі неприбуття з поважних причин – у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Відповідно до частини першої статті 27 Закону №3543-XII у разі невиконання під час мобілізації громадянином обов`язків, передбачених частинами першою, третьою статті 22 цього Закону, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки звертається до органів та підрозділів, що входять до системи поліції, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154), визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
За змістом положень пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).
Відповідно до абзацу дев`ятого пункту 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
З 18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
За змістом пункту 2 Порядку №560 на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - Збройні Сили та інші військові формування).
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному Законами України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, “Про військовий обов`язок і військову службу” та цим Порядком.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку (пункт 3 Порядку №560).
За змістом пункту 6 цього ж Порядку призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється у строки та в обсягах, визначених мобілізаційними планами, мобілізаційними директивами (розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил або Генерального штабу Збройних Сил.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає:
оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу, міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів України;
прибуття резервістів та військовозобов`язаних до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби;
перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення;
документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації;
відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.
Відповідно до пунктів 49-51 Порядку №560 у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.
Право на перевірку військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації надається представникам територіального центру комплектування та соціальної підтримки, уповноваженим вручати повістки (далі - уповноважені представники).
Перевірка військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років може здійснюватися, зокрема, за місцем проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, на пунктах пропуску (блок-постах) - уповноваженими представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або поліцейськими.
Відповідно до пунктів 56-57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно з пунктом 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Відповідно до пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Щодо медичного огляду військовозобов`язаними, то відповідно до пункту 69 Порядку №560 резервісти та військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються. Особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію.
Пункти 70, 72-73 Порядку №560 вказують на те, що порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.
Рішення щодо придатності резервіста та військовозобов`язаного для проходження військової служби за станом здоров`я визначається військово-лікарською комісією при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
У разі незгоди громадянина з рішенням військово-лікарської комісії при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі його заяви громадянин направляється для проходження військово-лікарської комісії при обласному ( ІНФОРМАЦІЯ_14 .
Рішення військово-лікарської комісії при обласному (Київському та Севастопольському міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки про придатність резервіста або військовозобов`язаного за станом здоров`я до військової служби під час мобілізації може бути скасовано штатною військово-лікарською комісією вищого рівня або оскаржено у судовому порядку.
Стосовно оформлення призову на військову службу під час мобілізації, то пункт 81 Порядку №560 передбачає, що у разі призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку (крім тих осіб, що добровільно виявили бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період) такі особи перед призовом на військову службу беруться на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов. Відомості про взяття таких осіб на військовий облік вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перед їх направленням на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Повертаючись до спірних правовідносин, суд зазначає, що позивач (представник позивача) надали відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з підтвердженням інформації, що ОСОБА_1 уточнив персональні дані, зазначені у пункті 2 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 11 квітня 2024 р. № 3633-IX “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку”, а саме 03.07.2024. 
Відомості щодо позивача у електронному військово-обліковому документі надані станом на 03.07.2024, а тому у суду відсутні докази стосовно тих обставин, які стверджує представник позивача – про відсутність порушень військового обліку ОСОБА_4 після 03.07.2024.
Водночас такі обставини не впливають на право посадових осіб районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки проводити перевірку військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) в осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років та вручати повістки резервістам та військовозобов`язаним.
Судом з`ясовано, що 14.11.2025 посадовими особами відповідача проводилася перевірка військово-облікового документа ОСОБА_1 . Тоді ж його було направлено для проходження медичного огляду ВЛК.
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №2025-1115-1636-0333-7 медичний огляд ОСОБА_1 проведено Шумською територіальною позаштатною постійно діючою ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_8 15.11.2025 (а.с.142 зворот). 
При цьому призвано старшого лейтенанта ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.11.2025 №1799 та відправлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто раніше, ніж видано довідку ВЛК (а.с.143).
Отже, на момент видачі наказу про призов позивача на військову службу під час мобілізації, на особливий період він ще не проходив медичний огляд і висновок про його придатність до військової служби був відсутній, що вказує на грубе порушення відповідачем процедури мобілізації, визначеної у Порядку №560.
У спірному випадку мова йде про призов військовозобов`язаного не за місцем його перебування на військовому обліку, а тому відповідач мав би спочатку взяти позивача на військовий облік з внесенням даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, далі направити на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду і лише надалі вчиняти подальші дії залежно від результатів медичного огляду та висновку ВЛК стосовно придатності військовозобов`язаного до військової служби. Недотримавшись такого порядку, відповідач протиправно видав наказ від 14.11.2025 №1799 про призов позивача на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Щодо подання позивачем заяви на відстрочку від призову позивача на військову службу під час мобілізації, на особливий період саме 14.11.2025, то жодних доказів з цього приводу представник позивача не надає. Долучена до позовної заяви заява про відстрочку датована 18.11.2025 і містить докази її реєстрації в ІНФОРМАЦІЯ_8 18.11.2025, інші докази свідчать про подання нової заяви про надання відстрочки через ЦНАП 20.11.2025 (а.с.95, 118), тобто після процедури мобілізації. 
Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що позивач дійсно звертався з заявою про надання відстрочки відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого право на відстрочку мають особи, які здійснюють догляд за: особами з інвалідністю І чи ІІ групи, або особами, визнаними судом недієздатними; позивач посилаючись на наявність матері з інвалідністю, не довів відсутність інших осіб, які можуть здійснювати догляд, та факт постійного догляду у розумінні закону, тому на момент прийняття рішення у ТЦК були відсутні належні та достатні підстави для надання відстрочки.
Суд звертає увагу позивача, що маючи реальні підстави для відстрочки від призову на військову службу він мав можливість реалізувати таке право шляхом вчинення активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку) до 14.11.2025, а не після його мобілізації.
Отож, такі обставини на висновки суду щодо дотримання чи недотримання відповідачем проведення мобілізації та призов позивача на військову службу, не впливають.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на допущені ІНФОРМАЦІЯ_5 порушення процедури призову позивача на військову службу під час мобілізації, які полягають у призові ОСОБА_1 на військову службу за відсутності станом на 14.11.2025 медичного висновку ВЛК про придатність його до військової служби, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.11.2025 №1799 “Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період” в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час проведення мобілізації підлягають до задоволення.
Щодо доводів представника позивача про те, що проходження військово-лікарської комісії відбувалося з істотними порушеннями Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджену наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі - Положення №402), то суд наводив норми Порядку №560, відповідно до яких у разі незгоди громадянина з рішенням військово-лікарської комісії при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі його заяви громадянин направляється для проходження військово-лікарської комісії при обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, а рішення військово-лікарської комісії при обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки про придатність резервіста або військовозобов`язаного за станом здоров`я до військової служби під час мобілізації може бути скасовано штатною військово-лікарською комісією вищого рівня або оскаржено у судовому порядку.
У цій справі вимоги до відповідної військово-лікарської комісії не заявлені, позивачем не оскаржується постанова відповідної ВЛК з висновком про придатність його до військової служби, а тому у суду відсутні підстави надавати оцінку таким обставинам в межах розгляду цієї справи. Також у позовних вимогах відсутнє оскарження дій відповідача щодо ненаправлення ОСОБА_1 для проходження військово-лікарської комісії при обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Що ж стосується вимог позивача про визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.11.2025 №318 в частині зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 та зобов`язання виключити його зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 як незаконно мобілізованого, то суд зазначає таке.
Як встановлено з матеріалів справи, позивач направлений для проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Фактично військову службу не проходить.
Представник позивача зазначає, що в грудні 2025 року ОСОБА_1 дізнався, що він не може отримати відстрочку від призову, оскільки його статус змінився та щодо нього наявне кримінальне провадження щодо нібито самовільного залишення ним місця служби. 24.12.2025 ОСОБА_1 надав органу досудового розслідування письмові пояснення про відсутність юридичного факту початку проходження військової служби та відсутність наказу про зарахування до списків особового складу військової частини, оскільки після проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_8 він був відпущений додому.
Матеріали справи містять відповідь ТУ ДБР у м. Львові від 16.01.2026 на адвокатський запит представника ОСОБА_1 - адвоката Шуляк Надії Олександрівни про те, що на підставі повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_9 від 25.11.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відповідні відомості та Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №62025140140000746 від 13.12.2025 за фактом самовільного нез`явлення військовослужбовцем вчасно без поважних причин на службу, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України (а.с.89).
Адвокатський запит був надісланий ще до ІНФОРМАЦІЯ_15 . Відповідно до його відповіді, ОСОБА_1 був призваний за мобілізацією 14.11.2025 ІНФОРМАЦІЯ_5 , а 19.11.2025 о 08:00 під час перевірки наявності особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 було виявлено відсутність старшого лейтенанта ОСОБА_1 (а.с.86-88).
Отримавши цю інформацію, представник ОСОБА_1 - адвокат Шуляк Надія Олександрівна зверталась з адвокатським запитом до ІНФОРМАЦІЯ_13 з метою отримати інформацію щодо того: чи було здійснено зарахування до списків особового складу будь-якої військової частини (військового навчального закладу, центру, установи тощо) громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 та просила надати підтверджуючі документи.
У відповіді ІНФОРМАЦІЯ_13 від 11.03.2026 вказано, що старший лейтенант ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації 14.11.2025 (наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.11.2025 №1799), 14.11.2025 зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 і призначений на посаду начальника відділення цивільно-військового співробітництва ІНФОРМАЦІЯ_3 (наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.11.2025 №318) (83-85).
Отож, з 14.11.2025 ОСОБА_1 набув статусу військовослужбовця та мав проходити військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_13 на посаді начальника відділення цивільно-військового співробітництва. 
Після видання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.11.2025 №318 про зарахування позивача до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 і призначення на посаду виникли нові правовідносини з проходження військової служби, особливості якої визначаються Законом України “Про військову службу і військовий обов`язок” від 25.03.1992 № 2232-XII (далі – Закон № 2232-XII) та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).
Підстави для звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період визначені частиною 4 статті 26 Закону № 2232-XII.
Цією нормою не передбачено звільнення чи виключення з військової служби шляхом скасування наказів про призов.
Наказ про мобілізацію позивача як акт індивідуального правозастосування вже реалізований, а позивач був зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 і мав приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Відповідно до Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу оформлюється письмовими наказами по особовому складу.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах.
Згідно з абзацом 2 пункту 2.8 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 №333, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.06.2014 за №611/25388, підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.
Зважаючи, що позивач був призваний та направлений для проходження військової служби під час мобілізації до того ж територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який його мобілізував, начальник ТЦК та СП зобов`язаний був видати наказ про зарахування позивача до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Як передбачено пунктом 233 Положення № 1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №2232-ХІІ закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
За приписами пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:
а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;
б) за станом здоров`я:
на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі;
г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу);
з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.
Судом установлено, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача із рапортом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про звільнення його з військової служби з підстав, передбачених Законом №2232-XII, у відповідності до встановленого Положенням № 1153/2008 порядку.
Водночас в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягає урахуванню правова позиція, викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 05.02.2025 у справі № 160/2592/23, відповідно до якої процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.
Враховуючи наведені законодавчі норми, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог, відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір пропорційно до однієї задоволеної позовної вимог у розмірі 1331,20 грн. 
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.11.2025 №1799 “Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період” в частині призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період старшого лейтенанта ОСОБА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одну грн 20 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст рішення складено та підписано 06 липня 2026 року.
Суддя Чепенюк О.В.