СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/6048/26
пр. № 3/759/2174/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова Іванна Юріївна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов зі Святошинського УП ГУНП в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1732 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
12.03.2026 до Святошинського районного суду м. Києва зі Святошинського УП ГУНП в м. Києві надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 1732 КУпАП.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2026 для розгляду даної справи визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Єросову І.Ю.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №636265 від 07.03.2026 встановлено, що 07.03.2026 о 07 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , будучи особою, яку повторно протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства постановою Святошинського районного суду м. Києва від 31.10.2025 у справі №759/22893/25, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , що проявлялося у словесних образах, погрозах, залякуваннях, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю.
Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейськими за ч. 3 ст. 1732 КУпАП.
У суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1732 КУпАП, не визнав та пояснив, що мати постійно його провокує своєю поведінкою. Остання відвідує релігійну організацію, в якій їй проповідують негативні для суспільства речі. Прийшовши додому, мати починає влаштовувати скандали, виганяти його з хати. Натомість він завжди намагається мирно вирішити суперечки, не погрожує матері, не завдає шкоди її психологічному здоров`ю.
Потерпіла ОСОБА_2 під час розгляду справи просила застосувати до суду міру відповідальності, оскільки останній систематично вчиняє щодо неї домашнє насильство. Син не має іншого житла, постійно вимагає від неї гроші, сам не працює, оскільки є особою з інвалідністю (хворою людиною). Через свій похилий вік вона так само не може вирішити питання шляхом відселення від сина із власної квартири.
Суддя, вислухавши пояснення учасників спарви, ретельно дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали, доходить таких висновків.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписами ч. 3 ст. 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 14 вказаного Закону визначено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Приписи ст. 280 КУпАП закріплюють, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.
У свою чергу, винуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння встановлюються за результатами оцінки доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
При цьому, суддя звертає увагу, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».
Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).
Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.
Дотримання стандартів справедливості провадження досягається через дотримання прав сторони захисту з урахуванням якості доказів сторони обвинувачення, включно з вирішенням питання про те, чи породжують сумнів щодо їх надійності або точності обставини, за яких їх було отримано, чи були використані у провадженні докази, отримані з порушенням права на захист.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі №688/788/15-к від 04 липня 2018 року, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і особа є винною у вчиненні цього правопорушення.
Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1732 КУпАП, підтверджується наданими суду матеріалами у їх сукупності, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №636265 від 07.03.2026, складеним відносно ОСОБА_1 ; рапортом із бази викликів 102, яким підтверджується факт виклику працівників поліції за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із вчиненням домашнього насильства ОСОБА_1 щодо своєї матері, даний факт зареєстровано у ЖЄО 07.03.2026 за №16917; рапортом старшого інспектора СПДН ВП Святошинського УП ГУНП в м. Києві Сичова Я. від 07.03.2026; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 07.03.2026, потерпілої ОСОБА_2 від 07.03.2026 року.
Також суддя погоджується із кваліфікацією поліцейськими дій ОСОБА_1 саме за ч. 3 ст. 1732 КУпАП, оскільки до протоколу долучено постанову Святошинського районного суду м. Києва від 31.10.2025 у справі №759/22893/25, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп.
Суддя, оцінивши надані докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходить висновку, що ОСОБА_1 є винуватим у вчиненні даного адміністративного правопорушення, а тому він підлягає адміністративній відповідальності за його вчинення.
Враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , його вік, характер вчиненого ним адміністративного правопорушення та наявність вини останнього у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, беручи до уваги систематичність вчинення домашнього насильство відносно своєї матері, суддя вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 1732 КУпАП.
У ході розгляду справи обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суддею не встановлено.
Таким чином, враховуючи наведене, суддя доходить висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 1732 КУпАП у виді штрафу.
Призначення саме такого адміністративного стягнення на переконання суду є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
У порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом.
В силу приписів п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", програма для кривдника - це комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.
Положеннями ст. 28 Закону визначено, що суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування. Суб`єкт, відповідальний за виконання програм для кривдників, організовує та забезпечує проходження кривдниками таких програм. Кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.
Дослідивши обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_3 , що з об`єктивної сторони виразилися у застосуванні порушником психологічного насильства щодо своєї матері ОСОБА_2 , з метою припинення вчинення ним домашнього насильства у подальшому, зміни його насильницької поведінки, формування нової неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках зі своїми рідними та близькими, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, суддя вважає за необхідне направити ОСОБА_1 у порядку ст. 39-1 КУпАП на проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк 5 (п`ять) місяців.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 1, 9, 40-1, 173-2, 245, 251, 280, 283-285, 294 КУпАП, Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", суддя

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 1732 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 360 (одна тисяча триста шістдесят) грн. 00 коп.
Стягнути із  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 грн. 60 коп.
Роз`яснити  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Направити  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до Святошинського районного в м. Києві центру соціальних служб для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на 5 (п`ять) місяців.
Контроль за виконанням постанови в частині проходження ОСОБА_1 програми для кривдників покласти на Святошинське УП ГУНП в м. Києві.
Роз`яснити  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно до ч. 8, 9 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у разі неявки кривдника для проходження програми для кривдників або ухилення від проходження програми без поважних причин суб`єкти, відповідальні за виконання програм для кривдників, надають протягом трьох робочих днів письмове повідомлення про це уповноваженому підрозділу органів Національної поліції України для вжиття заходів. Притягнення кривдника до відповідальності за не проходження програми для кривдників не звільняє його від обов`язку пройти таку програму.
Роз`яснити  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що за умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, передбачена кримінальна відповідальність за ст. 390-1 КК України.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження постанови.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя         Єросова І.Ю.