Номер провадження: 33/813/1297/26
Номер справи місцевого суду: 492/1662/25 
Головуючий у першій інстанції Варгаракі С.М. 
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2026 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,
за участю:
секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Арцизького районного суду Одеської області від 03 грудня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч. 2 ст. 130, ч.5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Зазначеною постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.5 ст.126, ч.2 ст.130, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 40800,00 грн., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 7 років без оплатного вилучення транспортного засобу. Також з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Відповідно до адміністративних матеріалів, 15 листопада 2025 року, о 13 год. 07 хв., водій ОСОБА_1 , керував мопедом, марки «Сузукі Лец», по вул. Шкільна, в с. Павлівка Болградського району Одеської області, не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії, а також з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: не зв`язна мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР), за що відповідальність передбачена за ч. 5 ст.126 КУпАП та ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.15, 27).

Крім того, 16 листопада 2025 року, о 10 год. 05 хв., водій ОСОБА_1 , керував мопедом марки «Сузукі Лец», по пров. Крутий, в с. Павлівка Болградського району Одеської області, не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії, а також з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена за ч. 5 ст.126 КУпАП та ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.1, 3).

Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 03 грудня 2025 року об`єднано в одне провадження справу про адміністративне правопорушення №492/1662/25, провадження №3/492/519/25, відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, та справу про адміністративне правопорушення №492/1663/25, провадження №3/492/520/25, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, присвоєно об`єднаній справі про адміністративне правопорушення №492/1662/25, провадження № 3/492/519/25 (а.с.20).
Одночасно постановою Арцизького районного суду Одеської області від 03 грудня 2025 року визнано винним і притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 5 ст.126, ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст.126, ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с. 43-46).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 25 травня 2026 року, за допомогою послуг поштового зв`язку, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка надійшла до суду 05 червня 2026 року, в якій ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити (а.с.52-57).
Також в апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 03 грудня 2025 року, посилаючись на поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

В судове засідання, призначене на 30 червня 2026 року об 16:20 год., ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. 
Згідно ч. 6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Відповідно ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду (а.с.63-звор.), однак в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладання розгляду справи на адресу суду не надходило, що відповідно не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Вивчивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.
В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що про існування постанови Арцизького районного суду Одеської області від 03 грудня 2025 року він дізнався лише 25 травня 2026 року, у зв`язку з чим просить поновити пропущений строк.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.
Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Крім того, вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.
Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

З огляду на викладене, зазначені ОСОБА_2 обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений апелянтом з поважних причин, тому підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) та практикою Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ).

Щодо суті правопорушення, апеляційний суд зазначає наступне.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених за ч.5 ст. 126, ч. 2 ст. 130, ч.5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, до суду надано:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 514591 від 16 листопада 2025 року (а.с.1);
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 514582 від 16 листопада 2025 року (а.с.2);
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 513792 від 15 листопада 2025 року (а.с.25);
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 513796 від 15 листопада 2025 року (а.с.27);
- довідка Болградського РВП ГУНП в Одеській області про вчинення притягуваним ОСОБА_1 однорідних правопорушень з переліком винесених постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою ОСОБА_1 вже було піддано адміністративному стягненню, а саме відповідно до постанови Арцизького районного суду Одеської області від 07 жовтня 2025 року (а.с.9; 32);
- постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5528151 від 20 серпня 2025 року (а.с.10);
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 листопада 2025 року та від 16 листопада 2025 року, у якому зазначено заклад охорони здоров`я, куди скеровується ОСОБА_1 , а саме: Арцизька ЦОЛ та зроблено запис про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у вказаному закладі охорони здоров`я (а.с.6; 30);
- пояснення ОСОБА_1 , який при складанні протоколів про адміністративні правопорушення не заперечував факту вживання спиртних напоїв та керував транспортним засобом без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії (а.с.7; 31);
- відеозаписи з відеореєстраторів, доданими до протоколу (а.с.14; 37).

Щодо адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Згідно п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до довідки, долученої до справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відділенням поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області складено адміністративну постанову серії ЕНА/5528141 за вчинення ОСОБА_1 20.08.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено на останнього штраф у розмірі 3400 грн. Також зазначено, що відповідно до облікових даних ЄДР МВС України посвідчення водія ( ОСОБА_1 ) відсутнє (а.с.9; 32). 

Отже з матеріалів справи вбачається, та в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечується, що він повторно протягом року керував транспортним засобом та не мав права керування таким транспортним засобом.

Щодо адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає у разі повторного протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виконання даного пункту ПДР є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.

Відповідно до довідки, долученої до справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відділенням поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області складено адміністративний протокол ЕПР1 428654 за вчинення 20.08.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.9; 32).
Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 07 жовтня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що підтверджується копією постанови (а.с.34-36).
Зазначена постанова була оскаржена ОСОБА_1 та постановою Одеського апеляційного суду від 30 червня 2026 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а постанова Арцизького районного суду Одеської області від 07 жовтня 2026 року - без змін. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на відсутність факту керування транспортним засобом, а саме мопедом, марки «Сузукі Лец», 15.11.2025 року та 16.11.2026 року та його зупинки, проте такі доводи апеляційний суд вважає такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, з огляду на те, що 15.11.2025 року та 16.11.2026 року як під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факту керування мопедом, марки «Сузукі Лец», так і в своїх поясненнях від 15.11.2025 року ОСОБА_1 зазначив, що розпивав спиртні напої, а саме вино, після чого, коли закінчились цигарки він вирішив поїхати до магазина їх придбати (а.с.31). В своїх поясненнях від 16.11.2025 року зазначив, що з ранку випив алкогольне пиво після чого сів на мопед та направився до магазину (а.с.7). 
Стосовно доводів того, щодо вищезазначені пояснення були надані ОСОБА_1 під тиском працівників поліції не заслуговують на увагу, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин не надано. Будь-яких посилань на те, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку оскаржувались дії працівників поліції щодо примушування на надання пояснень апеляційна скарга не містить, та відповідних доказів останнім не надано.

В судові засідання під час перегляду справи в апеляційному суді правопорушник ОСОБА_1 не з`явився, особистих пояснень не надав, клопотань про виклик свідків або витребування доказів, на підтвердження власних доводів, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду не заявив.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що у постанові Арцизького районного суду Одеської області від 03 грудня 2025 року міститься посилання на нібито наркотичне сп`яніння ОСОБА_1 замість алкогольного та посилання на автомобіль, хоча останнього було зупинено під час керування мопедом, не спростовують встановлених обставин, 
При цьому апеляційний суд зауважує, що протоколи серії ЕПР1 №514582 від 16 листопада 2025 року та серії ЕПР1 №513792 від 15 листопада 2025 року були складені відносно ОСОБА_1 саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції було проігноровано той факт, що поліцейські не роз`яснювали ОСОБА_1 порядок проходження огляд на стан сп`яніння, а також його права передбачені ст. 268 КУпАП, 63 Конституції України спростовуються матеріалами справи.
Так, з досліджених апеляційним судом відеозаписів вбачається, що працівники поліції як 15.11.2025 року, так і 16.11.2026 року детально роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
При цьому, права, які передбачені ст. 268 КУпАП, 63 Конституції України, ОСОБА_1 також роз`яснювались, що підтверджується його підписами в протоколахсерії ЕПР1 №513792 від 15 листопада 2025 року (а.с.25) та серії ЕПР1 №514582 від 16 листопада 2025 року (а.с.3).

Стосовно твердження скаржника про те, що він, ОСОБА_1 , має статус учасника бойових дій, а тому він звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», апеляційний суд зазначає наступне. 
Так, дійсно, відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
У статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» .
У даній справі про адміністративні правопорушення розглядається питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч. 2 ст. 130, ч.5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, отже така справа не пов`язаний із захистом порушених прав ОСОБА_1 саме як учасника бойових дій.

З огляду на наведене вище, суд вважає, що відсутні правові підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому скаржнику необхідно сплатити судовий збір у встановленому порядку і розмірі.
Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19), від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).

Враховуючи викладене, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, апеляційний суд не вбачає будь-яких підстав для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень передбачених ч.5 ст. 126, ч. 2 ст. 130, ч.5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
З урахуванням викладеного, доводи наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими та зводяться до незгоди апелянта з оскаржуваною постановою суду.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться до незгоди з оскаржуваним рішенням.
Відтак, позиція апелянта, яка викладена ним в апеляційній скарзі, розцінюється апеляційним судом, як спосіб ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.
Апеляційний суд враховує, що ЄСПЛ вказав, що п. 1статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбаченихч.5 ст. 126, ч. 2 ст. 130, ч.5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на належних, достовірних і допустимих доказах, які будучи проаналізованими, не викликають сумнівів у наявності в діях правопорушника ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбаченихч.5 ст. 126, ч. 2 ст. 130, ч.5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Арцизького районного суду Одеської області від 03 грудня 2025 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Арцизького районного суду Одеської області від 03 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Арцизького районного суду Одеської області від 03 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду     С.М. Сегеда