ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
27 травня 2026 року м. Чернівці 

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:
Головуючого     ОСОБА_1 ,
суддів      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
з участю секретаря ОСОБА_4 
учасників судового засідання: прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_6 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27.03.2026 року в кримінальному провадженні №12025262020002611 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Глибока Чернівецької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , гр. України, з повною середньою освітою, одруженого, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А :

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27.03.2026 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України і йому призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців з позбавленням права займатися господарською діяльністю, пов`язаною з наданням логістичних послуг і перевезенням громадян у м. Чернівці та прикордонних районах України строком на 3 (три) роки та з конфіскацією всього належного йому майна, за виключенням житла. 
Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з моменту виконання покарання.
У строк відбування покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі за період затримання та тримання під вартою з 02 серпня 2025 року по 05 серпня 2025 року.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді застави.
Після набрання вироку законної сили частину застави в розмірі 50 000 гривень 00 копійок, внесену 04.08.2025 ОСОБА_7 за Сталірова Валерія 
ЄУНСС 723/3803/25 НП 11кп/822/180/26 головуючий у 1 інстанції  
ОСОБА_9 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Чернівецькій області, код 26311401, Державна казначейська служба м. Київ, рахунок № UA548201720355279001000008745, що підтверджується платіжною інструкцією АТ «Монобанк» від 04.08.2025, номер квитанції М67Р-84ТТ-6Р02-372К, звернуто в дохід держави, шляхом перерахування Національному банку України на потреби ЗСУ для цілей оборони України з наступними реквізитами:
МФО 300001
Рахунок № UA843000010000000047330992708
Код ЄДРПОУ 00032106
Отримувач: Національний банк України
Призначення: допомога ЗСУ.
Частину застави в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень 00 копійок, внесену 04.08.2025 ОСОБА_7 за ОСОБА_7 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Чернівецькій області, код 26311401, Державна казначейська служба м. Київ, рахунок № UA548201720355279001000008745, що підтверджується платіжною інструкцією АТ «Монобанк» від 04.08.2025, номер квитанці М67Р-84ТТ-6Р02-372К, вирішено повернути заставодавцю ОСОБА_7 .
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 13.08.2025 на тимчасово вилучене майно, яке вилучене 02.08.2025 під час проведення санкціонованого обшуку в межах населеного пункту с. Їжівці по вул. Гагаріна, Чернівецького району Чернівецької області, а саме на: автомобіль марки «Renault Megane», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , скасовано.
- автомобіль марки «Renault Megane», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вирішено залишити останньому;
- три грошові купюри номіналом 100 доларів США з серійними номерами QG09361759A, QD05011197A, QJ16091967A, які передані на зберігання до Чернівецької філії АТ «УКРЕКСІМБАНК» за адресою: м. Чернівці, вул. Головна, б. 183 вирішено повернуто власнику ОСОБА_11 .
Згідно вироку суду, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_7 у невстановлений в ході досудового розслідування та судового розгляду час, однак не пізніше 15.05.2025, підшукав 3 (трьох) чоловіків призовного віку з числа громадян України, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_4 , при цьому завчасно обумовивши з ними порядок незаконного переправлення через державний кордон України, надавши їм відповідний інструктаж, при цьому визначив оплату за надання вказаних незаконних послуг у сумі 10 000 гривень з кожного.
Після цього ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, сприяючи ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у незаконному переправленні через державний кордон України, ввечері 20.05.2025 доставив вказаних осіб із м. Чернівці до околиць с. Мигово Вижницького району на власному автомобілі марки «Renault Megane», білого кольору, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Прибувши у вказане місце, ОСОБА_7 провів ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 інструктаж щодо їх подальших дій, спрямованих на незаконне переправлення через державний кордон України, а саме пояснив та вказав їм напрямок руху, а також надав вказівку подолати лінію розмежування державного кордону за допомогою заздалегідь придбаних за його порадою металевих кусачок.
Виконуючи вказівку ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 почали рух у напрямку до державного кордону України з метою незаконного переправлення, однак 21.05.2025 об 11:50 год. під час пішого слідування до місця перетину державного кордону в адміністративних межах Берегометської ОТГ Вижницького району, на відстані 6000 м від державного кордону на напрямку 734 прикордонного знаку були затримані прикордонним нарядом відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » НОМЕР_3 прикордонного загону.
Крім того, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, діючи із корисливих мотивів, ОСОБА_7 у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 11 липня 2025 року, підшукав двох чоловіків призовного віку з числа громадян України, зокрема ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителя АДРЕСА_5 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителя АДРЕСА_6 , при цьому завчасно обумовивши з ними порядок незаконного переправлення через державний кордон України, надавши їм відповідний інструктаж, і визначив оплату за надання вказаних незаконних послуг у сумі 500 доларів США з кожного.
Того ж дня ОСОБА_15 , перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , передав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 1000 доларів США як грошову винагороду за сприяння у його та ОСОБА_14 незаконному переправленні через державний кордон України.
Після цього ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, сприяючи ОСОБА_11 та ОСОБА_14 у незаконному переправленні через державний кордону України, ввечері 12.07.2025 доставив вказаних осіб із м. Чернівці до околиць с. Їжівці Чернівецького Чернівецького району на власному автомобілі марки «Renault Megane», білого кольору, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Прибувши у вказане місце, ОСОБА_7 провів їм інструктаж щодо їх подальших дій, спрямованих на незаконне переправлення через державний кордон України, а саме пояснив та вказав їм напрямок руху, а також надав вказівку подолати лінію розмежування державного кордону за допомогою заздалегідь придбаних за його порадою металевих кусачок.
Виконуючи вказівку ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 почали рух у напрямку до державного кордону України з метою незаконного переправлення, однак ввечері 12.07.2025 під час пішого слідування до місця перетину державного кордону у лісовому масиві в адміністративних межах с. Їжівці Чернівецького району, останні були затримані прикордонним нарядом відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_8 » НОМЕР_3 прикордонного загону у напрямку 782 прикордонного знаку на відстані 1000 метрів від державного кордону України.
Крім того, ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, діючи з корисливих мотивів, 19 липня 2025 року близько 02 год. самостійно, за попередньою домовленістю, забрав ОСОБА_11 з військового полігону, що в адміністративних межах с. Ропча Чернівецького району Чернівецької області і перевіз на власному автомобілі марки «Renault Megane», білого кольору, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де на той момент вже перебував ОСОБА_7 , який самостійно прибув до м. Чернівці напередодні.
Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_7 провів інструктаж ОСОБА_11 та ОСОБА_7 щодо їх незаконного переправлення через державний кордон України, проклав їм маршрут руху у мобільних картах, визначивши місце незаконного перетину державного кордону України.
19 липня 2025 року за вказівкою ОСОБА_7 на Калинівському ринку в м. Чернівці ОСОБА_16 та ОСОБА_7 придбали туристичні килимки, спальні мішки, кусачки та інші речі, необхідні зі слів ОСОБА_7 , який був із ними, для подальшого безперешкодного подолання кордону.
Цього ж дня, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на переправлення двох осіб призовного віку через державний кордон України, близько 19 год. ОСОБА_7 на власному автомобілі марки «Renault Megane», білого кольору, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив перевезення ОСОБА_7 та ОСОБА_11 з м. Чернівці до с. Нижні Петрівці Чернівецького району Чернівецької області, з метою їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України, де в салоні автомобіля ОСОБА_7 сплатив ОСОБА_7 грошові кошти на загальну суму 8000 гривень.
В подальшому ОСОБА_7 здійснив зупинку в заздалегідь визначеному місці, що знаходиться в межах населеного пункту с. Нижні Петрівці Чернівецького району та відповідно до раніше узгодженого плану отримав від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 400 доларів США, в якості оплати за сприяння в незаконному переправленні через державний кордон, після чого вказав ОСОБА_11 та ОСОБА_7 напрямок їх подальшого руху до державного кордону України з Румунією з метою їх незаконного перетину.
Надалі, близько 08 год. 05 хв. 22 липня 2025 року ОСОБА_7 та ОСОБА_11 під час пішого слідування до місця перетину державного кордону в адміністративних межах населеного пункту с. Нижні Петрівці на відстані 200 м від державного кордону на напрямку 781 прикордонного знаку було затримано прикордонним нарядом відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_9 » НОМЕР_3 прикордонного загону.
Крім того, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_7 у невстановлений в ході досудового розслідування та судового розгляду час, однак не пізніше 02.08.2025, зв`язався по телефону із ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , жителем АДРЕСА_5 , обумовив з ним порядок незаконного переправлення через державний кордон України та оплату своїх незаконних послуг у сумі 300 доларів США.
У подальшому ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України, доставив останнього зі своєї квартири за адресою АДРЕСА_7 до с. Їжівці Чернівецького району на легковому автомобілі марки «Renault Megane», білого кольору, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .
Доставивши ОСОБА_11 до місця висадки у лісовому масиві у адміністративних межах с. Їжівці Чернівецького району, ОСОБА_7 провів ОСОБА_11 інструктаж щодо подальших дій з метою перетину державного кордону, зокрема вказавши останньому напрямок руху до державного кордону України та спосіб подолання лінії розмежування державного кордону України і отримав від ОСОБА_11 як оплату за надання своїх вищевказаних незаконних послуг грошові кошти у сумі 300 доларів США.
02.08.2025 о 18:44 год. ОСОБА_7 був затриманий працівниками ГУНП в Чернівецькій області на місці висадки ОСОБА_11 у лісовому масиві в адміністративних межах с. Їжівці Чернівецького району Чернівецької області.
На цей вирок прокурор ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_17 подали апеляційні скарги.
Прокурор в поданій скарзі, не оспорюючи винуватість обвинуваченого, обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , просив скасувати оскаржуваний вирок в частині призначення покарання обвинуваченому та ухвалити новий вирок і призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 332 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права займатися господарською діяльністю з надання логістичних послуг в межах прикордонних районів строком на три роки та з конфіскацією всього належного йому майна, окрім житла. В іншій частині оскаржуваний вирок просив залишити без змін.
На обґрунтування своїх вимог прокурор зазначав, що призначаючи основне покарання обвинуваченому, суд не в достатній мірі врахував, що обвинувачений вчинив умисний корисливий злочин щодо кількох осіб 5 (п`яти), у сфері недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, який відноситься до категорії тяжких. Суд також не надав належної оцінки і обставинам скоєння кримінального правопорушення, зокрема тому, що ОСОБА_7 в період дії воєнного стані, за грошову винагороду чотири рази організовував п`ятьом військовозобов`язаним чоловікам незаконне переправлення через державний кордон України. Вважає, що з огляду на тяжкість вчиненого злочину, обставини його вчинення та підвищену небезпечність в умовах скоєного стану, призначене ОСОБА_7 основне покарання у виді 1 рік 6 місяців позбавлення волі не відповідає загальним засадам призначення покарання та є явно несправедливим через м`якість.
Адвокат ОСОБА_17 в поданій апеляційній скарзі, не оспорюючи винуватість ОСОБА_7 , обсяг обвинувачення і правильність кваліфікації дій останнього, просив скасувати оскаржуваний вирок в частині призначення покарання і ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 рік 6 місяців позбавлення волі та звільнити останнього від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.
На обґрунтування своїх вимог зазначав, що, на його думку, оскаржуваний вирок не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. Зазначав, що при призначенні покарання особі суд зобов`язаний виходити з необхідності призначеного покарання тяжкості злочину та особи засудженого, можливості виправлення особи без відбування покарання в місцях обмеження або позбавлення волі. Вважає, що відбування покарання ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі призведе до значного погіршення його здоров`я та психо-емоційного стану, оскільки він є особою похилого віку. Вважає, що відбування покарання без ізоляції від суспільства в даному випадку є достатнім для остаточного усвідомлення ОСОБА_7 протиправності вчинених ним дій та його виправлення.
Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу сторони захисту, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу державного обвинувача і відмовити в задоволенні скарги адвоката, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України при обставинах, які наведено у вироку суду першої інстанції. З таким висновком погоджується також колегія суддів апеляційного суду.
Оскільки в поданих апеляційних скаргах не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, які інкриміновано ОСОБА_7 , обсяг пред`явленого йому обвинувачення та правильність кваліфікації дій останнього, колегія суддів, керуючись ч.1 ст.404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які ніким не оспорено.
Що стосується правильності та законності призначеного ОСОБА_7 покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в даному випадку допустив порушення вимог Закону про кримінальну відповідальність.
Так, відповідно до вимог ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення ним злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, суд першої інстанції врахував тяжкість злочину, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та дані про його особу.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття ОСОБА_7 , активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення особою похилого віку та здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю 2 групи.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Врахувавши тяжкість вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та дані про його особу, суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на трок нижче від найнижчої межі, встановленою санкцією ч. 3 ст. 332 КК України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Разом з тим, призначаючи обвинуваченому основне покарання у виді 1 рік 6 місяців позбавлення волі, яке є наближеним до мінімального покарання, передбаченого для даного виду покарання, за вчинення злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до дев`яти років, суд першої інстанції в недостатній мірі врахував кількість вчинених епізодів злочинної діяльності обвинуваченим, а саме чотири епізоди, кожен з яких має всі ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а також кількість осіб чоловічої статі призовного віку, виїзд яким за межі України заборонено в період введеного в Україні воєнного стану, яким обвинувачений організовував незаконний перетин державного кордону поза пунктами пропуску. 
Крім того, суд помилково визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому вчинення злочину особою похилого віку, оскільки ця обставина відноситься до обставин, що характеризують дані про особу.
За таких обставин призначення основного покарання обвинуваченому у виді 1 рік 6 місяців позбавлення є явно несправедливим через його м`якість.
А тому оскаржуваний вирок в частині призначення покарання обвинуваченому є незаконним і підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.
Що стосується вимог захисника про необхідність скасування оскаржуваного вироку та ухвалення нового вироку і призначення ОСОБА_7 покарання в межах того, яке йому призначив суд першої інстанції та звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, колегія суддів вважає, що ці вимоги є необґрунтовані і задоволенню не підлягають.
Окрім того, що відсутні підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів звертає увагу на те, що вимоги захисника про необхідність постановлення обвинувального вироку щодо його підзахисного суперечать змісту ст. 420 КК України, якою передбачено вичерпний перелік випадків ухвалення апеляційною інстанцією нового вироку.
При призначенні покарання обвинуваченому колегія суддів враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому та дані про його особу.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому колегія суддів визнає його щире каяття, сприяння в розкритті злочину, визнання ним своєї вини і те, що він здійснює догляд за особою з інвалідність 2 групи.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, колегією суддів не встановила.
Також колегія суддів враховує дані про особу винного, який позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не судимий, досяг пенсійного віку. 
З урахуванням тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, обставин, що пом`якшують покарання, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винного, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 необхідно застосувати положення ст. 69 КК України і призначити йому покарання за ч. 3 ст. 332 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченого санкцією цієї норми. 
Підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420, 615 ч.15 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 відмовити, а апеляційну скаргу начальника Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_18 задовольнити.
Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27.03.2026 року в кримінальному провадженні №12025262020002611 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 322 КК України, в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 332 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною з наданням логістичних послуг та перевезенням громадян в м.Чернівці та прикордонних районах України на строк 3 роки та з конфіскацією всього належного йому майна, за виключенням житла.
Взяти ОСОБА_7 під варту в залі суду.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з 27 травня 2026 року.
В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який утримується під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий      ОСОБА_1 
Судді        ОСОБА_2 
ОСОБА_3   

Копія. Згідно з оригіналом: суддя